Номер провадження 2/243/175/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 07 » березня 2019 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання Хорхордіної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 13 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що 08.07.2016 року була прийнята, згідно з Наказом від 07.07.2016 року №1/ОС на посаду електромеханік дільниці І групи у виробничий підрозділ «Донецька дистанція звязку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 17.07.2017 року вона звільнилась з роботи на підставі п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату, про що зроблена відмітка у трудовій книжці, яка була видана їй у день її звільнення і оформлена належним чином, і вона підписала наказ про припинення трудового договору від 10.07.2017 року №9119/ДН-ос.

Відповідач для остаточного розрахунку вимагав від позивача первинні документи: табелі обліку робочого часу, розрахунки заробітної плати, усі накази, форму П-2, форму П-54а та інші документи, відповідно до Порядку проведення остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», затвердженого наказом регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 26.06.2017 року №899-Н. Вимоги наказу №899-Н від 26.06.2017 року не мають посилання на трудове законодавство і є грубим порушенням ст.ст. 47, 116 КЗпП України та ст. 97 КЗпП України, у якій зазначено, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Позивач усі первинні документи для остаточного розрахунку, згідно Наказу №899-Н від 26.06.2017 року, направила у структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (м. Лиман Донецької обл.) до робочої комісії з опрацювання первинних документів та зареєструвала за номером №1018, у тому числі оригінал наказу про припинення трудового договору від 10.07.2017 року №9119/ДН-ос.

На день звільнення позивача нарахована, але не виплачена їй заробітна плата з березня 2017 року по 17.07.2017 року, грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку та одноразова грошова вихідна допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України, що у сумі складає 23 486 грн. 71 коп., відповідно до наданих позивачу відповідачем розрахунків заробітної плати і які відповідають нормам ст. 110 КЗпП України з сумами до виплати:

за березень 2017 року - 4 329,88 гривень заробітної плати, але позивачу було сплачено аванс за березень 2017 року у розмірі 1 900,00 грн. у вересні 2017 року через касу структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Лиман, тому сума до сплати складає 2 429,88 грн.;

за квітень 2017 року - 2 998,24 грн. заробітної плати,

за травень 2017 року - 8 433,02 грн. заробітної плати,

за червень 2017 року - 0,00 грн. заробітної плати,

за липень 2017 року - 9 625,57грн. (складається із суми заробітної плати за липень 2017 року, грошової компенсація за невикористану щорічну відпустку (код нарахування 308) та одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України (код нарахування 601).

З 20 березня 2017 року у виробничому підрозділі «Донецька дистанція звязку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» був встановлений простій, згідно наказу начальника дирекції від 17.03.2017 року №236/ДНД та наказу начальника регіональної філії.

По теперішній час суми, що належать позивачу від відповідача, не виплачені.

В звязку з викладеним просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та одноразову грошову вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України у розмірі 23 486 грн. 71 коп.

Представником відповідача, ОСОБА_2, надано відзив на позовну заяву ОСОБА_1, в якому зазначено наступне.

Проблемні питання виникли з поважних та незалежних від ПАТ «Укрзалізниця» причин. ПАТ «Укрзалізниця» як нова юридична особа, утворена згідно із Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Кабінетом Міністрів України 02.12.2015 року прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, то втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Згідно з ст.1 Закону Україні «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/a «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» Донецьку і Луганську області з 07.04.2014 року також визначено районами проведення антитерористичної операції.

Тобто практично вся залізнична мережа регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходиться в зоні проведення АТО.

Безпосередньо регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходиться за адресою: 84404 Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22.

Фактичне місце роботи Позивача - непідконтрольна територія України: м. Донецьк, саме ця обставина ускладнила остаточний розрахунок з позивачем.

Виробничий підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», (надалі Донецька дирекція залізничних перевезень), а саме у ньому працювала позивач, у звязку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення її діяльності з 15.03.2017 року (дати введення в дію вищевказаного рішення Ради національної безпеки і оборони України) припинила виконання своїх функцій із забезпечення перевізного процесу.

17.03.2017 року об 11:00 годині будівля де знаходилася адміністрація Донецької дирекції залізничних перевезень, яка фактично знаходиться та адресою: Донецька область, місто Донецьк, вул. Артема, 68, була захоплена групою невідомих людей, які назвалися представниками влади у місті Донецьку та Донецькій області так званої «Донецької народної республіки».

Фактично регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» втратила контроль доступу до своїх виробничих потужностей та іншого майна, а також первинної документації стосовно Донецької дирекції залізничних перевезень з 17.03.2017 року, у тому числі до: трудових книжок працівників; оригіналів наказів, у тому числі про затвердження та введення в дію штатного розпису; особових справ працівників (в яких зберігаються заяви працівників про прийняття на роботу, анкети, особові картки та ін.); посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, компютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням обліку трудових взаємовідносин з працівниками, а також печаток та штампів, які знаходилися в будівлі дирекції в м. Донецьку, бо «Донецька дирекція залізничних перевезень» за дорученням ПАТ «Укрзалізниця» самостійно виконувала функції роботодавця.

По факту захоплення адміністративної будівлі виробничого підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Лиманським ВП Слов'янського ВП ГУ НП в Донецькій області 20.03.2017 року порушено кримінальне провадження за ст.341 КК України.

З метою недопущення ризику життю працівникам Донецької дирекція залізничних перевезень та порушення законодавства України рішенням Правління ПАТ «Укрзалізниця» було ухвалено рішення про вилучення із складу регіональної філії «Донецька залізниця» виробничого підрозділу Донецької дирекції залізничних перевезень та скорочення штату працівників.

Регіональна філія «Донецька залізниця» фактично не може виконати обов'язки, передбачені законодавством України, а саме: ч. 1 ст. 47 і ст. 116 КЗпП України (в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у встановлені строки), ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України (попередити працівників персонально не пізніше ніж за два місяці про наступне вивільнення), ст. 44 КЗпП України (виплатити працівникам, з якими припинено трудовий договір з підстав, зазначених у пунктах 1 статті 40 КЗпП України, вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку), ч. 1 ст. 83 КЗпП України (виплатити працівникові, у разі звільнення, грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки…) невиконання вищевказаних зобов'язань, спричинено наявністю обставин, які не залежать від її волі, бажань і дій та за які вона не може бути відповідальна тобто форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), про що свідчить висновок торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьк.

Вважає, що сам по собі факт звільнення позивача 17.07.2017 року не може бути підставою для задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості по заробітній платі за період часу з березня 2017 року по 17 липня 2017 року, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Відповідач не мав обєктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обовязків та виконати свої зобовязання за трудовим договором.

Науково-Правовим висновком Торгово-промислової палати України визнано, що терористична загроза та загроза територіальній цілісності України, що супроводжується актами тероризму, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що обєктивно унеможливлюють виконання обовязків відповідачем, передбачених трудовим договором.

Таким чином, нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Достовірно встановлено, що через захоплення підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією.

Надану позивачем на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі довідки, неможливо прийняти в якості належного, допустимого та достовірного доказу, оскільки зазначені довідки не відповідають вимогам, що зазвичай ставляться до офіційних документів.

Довідка про заробітну плату повинна містити кутовий штамп підприємства, дату, вихідний номер довідки, підпис керівника, головного бухгалтера та штамп підприємства.

Надані позивачем довідки щодо розрахунку заробітної плати не можуть вважатись належним доказом, оскільки вони не містять необхідних реквізитів, які зазначені вище.

В звязку з викладеним представник позивача просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представником відповідача, ОСОБА_3, надано відзив на позовну заяву ОСОБА_1, в якому зазначено наступне.

ПАТ «Українська залізниця» не погоджується з позовними вимогами з наступних підстав.

ПАТ «Укрзалізниця» як нова юридична особа, утворене згідно із Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

У звязку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об'єктів ПАТ «Укрзалізниця» розташованих, зокрема, у м. Донецьк у відповідача з 20.03.2017 року відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до компютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю.

За цим фактом за заявою відповідача порушено кримінальне провадження № 0000286 за ознаками ст.341 КК України.

Висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обовязків передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форм-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьк, м. Ясинувата. З 20.03.2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі в м. Донецьк перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників. Початок дій форс-мажорних обставин (обставин не переборної сили) є 20 березня 2017 року.

Отже, відповідач фактично відсутній за фактичним місцем ведення діяльності та розташування офісу, зокрема у м. Донецьк місцем роботи позивача по справі, і цей факт зумовлений поважними причинами.

Згідно з ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до п. 1.6 наказу Держкомстату України від 28.09.2005 року №286 «Про затвердження Інструкції зі статистики кількості працівників» до первинної облікової документації підприємства, установи, організації (далі - підприємства) належать: накази (розпорядження) про прийняття на роботу, переведення на іншу роботу, припинення трудового договору; накази (розпорядження) про надання відпустки; табель обліку використання робочого часу; розрахунково-платіжні відомості, розрахункові відомості, платіжні відомості.

Ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах і організаціях регламентується наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці». У табелі обліку використання робочого часу (типова форма №П-5) робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в т. ч. надурочні, вечірні, нічні години роботи та ін., а також інші відхилення від нормальних умов роботи. Отже, табель обліку робочого часу є первинним документом, відповідно до даних якого здійснюється нарахування заробітної плати.

Науково-Правовим висновком Торгово-промислової палати України визнано, що терористична загроза та загроза територіальній цілісності України, що супроводжується актами тероризму, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що обєктивно унеможливлюють виконання обовязків відповідачем, передбачених трудовим договором.

Таким чином, нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Достовірно встановлено, що через захоплення підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією.

Вважає, що відсутня вина відповідача у нездійсненні виплат на користь позивача оскільки це є наслідком злочинних дій третіх осіб, що підтверджується Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року , в тому числі і про наявність після 20.03.2017 року обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання ПАТ «Укрзалізниця» своїх обовязків перед позивачем.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Верховний Суду України у постанові № 6-365цс16 від 23 березня 2016 року зробив правовий висновок про те, що до трудових правовідносин, врегульованих ст. 116, 117 КЗпП України, застосовується положення ст. 617 ЦК України.

Відповідно до Науково-правового висновку щодо унеможливлення виконання обовязків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин не переробної сили) № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року терористична загроза та загроза територіальної цілісності України, у тому числі територій міст: Донецьк, Горлівка, Єнакієве, Харцизьк, Ясинувата Ясинуватського району Донецької області, що супроводжується актами тероризму, для подолання яких направлене проведення в Донецькій та Луганській областях антитерористичної операції у 2014 році та станом на поточну дату заходи її проведення тривають є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об'єктивно унеможливлюють виконання обовязків сторонами, передбачених умовами трудового договору (контракту), законодавчими та іншими нормативними актами. Відповідач при звільненні працівників повинен провести з ними розрахунок в день звільнення за умови: 1) виконання працівником своїх функціональних обовязків, що має бути підтверджено лише документами з первинного обліку праці та заробітної плати, зокрема: штатним розписом; розцінками та нормами праці; наказами та розпорядженнями на виплату премій, доплат, надбавок, матеріальної допомоги тощо), табелем обліку використання робочого часу, розрахунково-платіжної відомістю; 2) провадження мережі господарської діяльності.

Втрата контролю і доступу ПАТ «Укрзалізниця» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходяться на територіях міст, в тому числі і м. Донецьк Донецької області, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звіту, що подавались до контролюючих органів, починаючи з 20 березня 2017 року, коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями і припинення провадження господарською діяльністю, знівелювала можливість відповідача виконати зобовязання перед працівниками згідно ст.ст.47, 83, 115 та 116 КЗпП України. Дата виходу з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, тобто дата встановлення непереборної сили 20 березня 2017 року.

Відповідно до ч. 12 ст.10 Закону України «Про відпустки», власник або уповноважений ним орган зобовязаний вести облік відпусток, що надаються працівникам.

Надання відпустки оформляється наказом (розпорядженням) про надання відпустки (типова форма № П-3 вищезазначеного наказу). На підставі наказу (розпорядження) про надання відпустки відділ кадрів робить відмітки в особовій картці працівника (типова форма № П-2 наказу Держкомстату № 489).

В розпорядженні відповідача відсутні накази про надання відпусток позивачу з яких можливо було б встановити кількість днів відпустки, які не були використані позивачем та які б підлягали компенсації в звязку зі звільненням. До матеріалів справи позивачем, в порушення ст. 81 ЦПК України, не долучено належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність на день звільнення невикористаних днів відпусток.

У звязку з чим вважає, що відсутня вина відповідача у нездійснення виплат на користь позивача оскільки це є наслідком злочинних дії третіх осіб, що підтверджується Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року, в тому числі і про наявність після 20.03.2017 року обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання ПАТ «Укрзалізниця» своїх обовязків перед позивачем.

В звязку з викладеним в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Позивачем надано суду відповідь на відзив, в якому зазначено наступне.

В якості підтвердження обсягів нарахованої заробітної плати за період з березня 2017 року по травень 2017 року позивачем до суду подані відповідні розрахунки по заробітній платі, які позивачу надали у бухгалтерії підприємства і які відповідають нормам ст. 110 КЗпП України (не повинні містити штемпеля, підписів головного бухгалтера, керівника підприємства та печатки). Згідно наданих розрахунків вбачається, що позивачу з березня 2017 року нараховувались виплати за простій підприємства, що відповідає позиції відповідача із письмових заперечень про припинення роботи підприємства на території, що не контролюється державною владою з березня 2017 року. Документи позивача для остаточного розрахунку, у тому числі розрахунки по заробітній платі, табелі обліку робочого часу за березень, квітень, травень 2017 року, ксерокопія наказу про припинення трудового договору від 10.07.2017 року №9119/ДН-ос, та інші документи, згідно Наказу № 899-Н від 26.06.2017 року, а саме первинні документи були позивачем направлені в структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (м. Лиман) до робочої комісії з опрацювання первинних документів та зареєстровані за номером 1018 від 05.10.2017 року. Вимоги наказу №899-Н від 26.06.2017 року є грубим порушенням ст.ст. 47, 116 КЗпП України та ст. 97 КЗпП України, у якій зазначено, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

З 20 березня 2017 року у виробничому підрозділі «Донецька дистанція звязку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» був встановлений простій, згідно наказу начальника дирекції від 17.03.2017 року № 236/ДНД (додаток 1) та наказу начальника регіональної філії.

Позивач зауважує, що зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами умов є простоєм згідно ст. 34 КЗпП України, а розрахунки заробітної плати, що подані позивачем, містять посилання саме про оплату простою підприємства. Згідно ч. 1 ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду. Таким чином, доводи відповідача про неможливість виплати оплати простою внаслідок простою є беззмістовними та необґрунтованими.

Щодо відсутності первинної документації на підконтрольній території України, позивач зауважує, що втрата контролю владою України над частиною території Донецької та Луганської областей відбулось ще у 2014 році, що є загальновідомим фактом і не підлягає доказуванню сторонами. В той же час, протягом 2016-2017 років відповідач сплачував заробітну плату належним чином, фактично здійснюючи господарську діяльність на неконтрольованій території.

ПАТ «Укрзалізниця» протоколом №Ц-57/27 Ком.т. засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 05.04.2017 року (додаток 2) п.9.2 вилучила із складу регіональної філії «Донецька залізниця» структурні підрозділи Донецька дирекція залізничних перевезень та Луганська дирекція залізничних перевезень та п.9.3. скоротила штат даних структурних підрозділів. На основі цього протоколу був створений наказ регіональної філії «Донецька залізниця» від 28.04.2017 року №645-НЗ-1 (додаток 3), в якому з 17.07.2017 року вилучили із складу регіональної філії «Донецька залізниця» структурні підрозділи «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», п.3 цього наказу з 17.07.2017 року наказали скоротити штат структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» та підпорядкованих ним виробничих підрозділів, п.4 начальникам дирекції залізничних перевезень забезпечити своєчасне, з дотриманням вимог чинного законодавства України, персональне попередження працівників структурного/виробничих підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» про їх звільнення у звязку із скороченням штату, п.1 ст. 40 КЗпП України з 17.07.2017 року та процедуру вивільнення працівників провести відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно цього наказу виробничий підрозділ «Донецька дистанція звязку» створив комісію про скорочення штату працівників виробничого підрозділу «Донецька дистанція звязку» за наказом №63/ШЧ від 28.04.2017 року і позивач отримав попередження про скорочення штату від 03.05.2017 року.

Доводи про те, що відповідач фактично відсутній за фактичним місцем ведення діяльності та розташуванням офісу, зокрема у місці Донецьк є необґрунтованими, тому що підприємство знаходилось у простої з березня по день скорочення штату 17.07.2017 року, та в.о. начальника дирекції структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» ОСОБА_4 знаходився у м. Донецьк до 17.07.2017року та підписував накази. Цей факт доводить, що представник структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а саме ОСОБА_4 керував виробничою та організаційною діяльністю структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень».

В звязку з викладеним просила задовольнити позов в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з наказом №1/ОС від 07.07.2016 року ОСОБА_1 з 08.07.2016 року була прийнята на посаду електромеханік дільниці І групи у виробничий підрозділ «Донецька дистанція звязку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», про що міститься запис в її трудовій книжці (а.с.16).

З 20 березня 2017 року у виробничому підрозділі «Донецька дистанція звязку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» був встановлений простій, згідно наказу начальника дирекції від 17.03.2017 року №236/ДНД та наказу начальника регіональної філії.

17.07.2017 року ОСОБА_1 була звільнена у звязку зі скороченням штату п.1 ст.40 КЗпП України згідно з наказом №9119/ДН-ос від 10.07.2017 року (а.с.16).

При визначені розміру заборгованості по заробітній платі, суд бере до уваги довідки-розрахунки заробітної плати, надані позивачем.

Так, позивачу було нарахована заробітна плата у період:

- за березень 2017 року - 4 329,88 гривень заробітної плати, але позивачу було сплачено аванс за березень 2017 року у розмірі 1 900,00 грн. у вересні 2017 року через касу структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Лиман, тому сума до сплати складає 2 429,88 грн.;

- за квітень 2017 року - 2 998,24 грн. заробітної плати,

- за травень 2017 року - 8 433,02 грн. заробітної плати,

- за червень 2017 року - 0,00 грн. заробітної плати,

- за липень 2017 року - 9 625,57 грн. (складається із суми заробітної плати за липень 2017 року, грошової компенсація за невикористану щорічну відпустку (код нарахування 308) та одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України (код нарахування 601).

Таким, чином розмір заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку становить 23 486,71 грн.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, розмір нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 (код 40150216) за березень 2017 року становить 5445,14 грн., за квітень - липень 2017 року дані відсутні.

Згідно з розрахунком заробітної плати, табуляграм, наданих позивачем, розмір нарахованої заробітної плати за березень 2017 року складає 5445,14 грн., (а.с.25), що збігається з сумою заробітку, вказаною в індивідуальних відомостях про застраховану особу з Пенсійного Фонду України, яка також складає 5445,14 грн.

Як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця.

Відповідачем вищезазначені дані, надані позивачем, не спростовані, тому заперечення представників відповідача щодо недостовірності наданих позивачем документів судом не приймаються.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 43 Конституції України передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ст. 22 цього Закону - суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідач належними та допустимими доказами у відповідності зі ст. 76-81 ЦПК України, не спростував відомості, наведені у вказаних документах (довідках-розрахунках), наданих позивачем, та не надав доказів, що відомості, які відображені в них, є недостовірними.

Крім того, відповідно до ст.ст.74, 79 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткова) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Згідно з ст.24 ЗУ «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки.

Кількість невикористаних днів відпустки позивача, за які надається компенсація, складає 16 днів. Компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки відповідно до розрахунку за липень 2017 року складає 4003,04 грн., яка зазначена без утримання податку й інших обов'язкових платежів (а.с.29).

Отже, у довідці-розрахунку за липень 2017 року зазначена сума компенсації за 16 днів невикористаної щорічної відпустки, оплата простоїв та матеріальна допомога в сумі 172,16 грн. та 218,73 грн. відповідно та вихідна допомога в розмірі 7563,30 грн. Загальна сума до виплати становить 9625,57 грн., яка зазначена вже з вирахуванням податку й інших обов'язкових платежів.

Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. 1, 2 і 6 ст.40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме, наказу про звільнення ОСОБА_1 №9119/ДН-ос від 10.07.2017 року позивач має право на отримання вихідної допомоги в розмірі одного середнього місячного заробітку. Така допомога не була їй виплачена і ця обставина за наявними матеріалами справи відповідачем визнається.

Суд відхиляє посилання відповідача на відсутність первинних документів, як підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати, оскільки обов'язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов'язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростували твердження та докази позивача, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню та на її користь з відповідача належить стягнути заборгованість із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та одноразову грошову вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку в розмірі 23 486,71 грн.

Доводи відповідача про те, що Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати свідчить про неможливість виплати заборгованості по заробітній платі, не ґрунтуються на законі.

Так, 16 січня 2018 року ПАТ «Українська залізниця» надано Науково-правовий висновок №126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), з якого виходить, що відсутня вина ПАТ «Українська залізниця» в невиплаті належних працівникові сум при звільненні.

В той же час, наявність форс-мажорних обставин свідчить лише про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Але чинним законодавством про працю не передбачено підстав для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1762 грн.

Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою 23.10.2018 року, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 704,80 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 115-117 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», код ЄДРПОУ 40075815, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та одноразову грошову вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку в сумі 23 486 (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят шість) грн. 71 коп. Ця сума зазначена з урахуванням вирахуваних обов'язкових платежів та податків.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», , розташованого за адресою: м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, на користь держави на р/р 6001 у ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, код банку отримувача 899998, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 12 березня 2019 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5