Справа № 242/648/19
Провадження № 2/242/534/19
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернувся до суду із позовом в якому зазначив, що він є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. В квартирі також зареєстровані, але не мешкають ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Реєстрація даних осіб позбавляє права на вільне володіння та розпорядження своїм майном, також, вимушений нести додаткові затрати на оплату житлово-комунальних послуг. Добровільно відповідачі з реєстрації за зазначеною адресою не знімаються.

Просив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У строк, визначений судом, відповідачі відзив не надали.

Процесуальні дії у справі.

19.02.2019 року відкрито провадження по справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно довідки, у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані, але не мешкають: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.5).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав та Свідоцтва про право власності на житло, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.8,9).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців.

Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачі не мешкають за адресою реєстрації понад встановлений законом термін, як-то акт про не проживання чи будь-який інший доказ, що підтверджує не проживання відповідачів за зазначеною адресою понад встановлений законом строк. Крім того, до суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого відповідач ОСОБА_2 особисто за адресою: АДРЕСА_1, отримала ухвалу суду та пакет документів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позовної заяви ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_4, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя