ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5962/19 Справа № 184/1891/17 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства "Ідея Банк",

на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк", третя особа - Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ "Ідея Банк", в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 27 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревич О.М., зареєстрований в реєстрі за № 1232, на бланку НМЕ № 091775 .

В обґрунтування позову посилався на те, що виконавчий напис здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис нотаріуса при наявності умов щодо дії строків виникнення права вимоги, вчиняється на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року задоволено позовні вимоги. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 27 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревич О.М., зареєстрований в реєстрі за № 1232, на бланку НМЕ № 091775.

Не погодившись з рішенням суду АТ "Ідея Банк" подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що виконавчий напис було здійснено з додержанням вимог закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 вересня 2016 року між ОСОБА_1 (Позивач) та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (Відповідач) було укладено кредитний договір №Z52.563.70067. За умовами кредитного договору Позивач отримав кредит на поточні потреби в сумі 12 354,00 грн. Кредитний договір укладено строком на 12 місяців.

27 липня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревич О.М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1232, на бланку НМЕ № 091775, за яким запропонував: «Стягнути з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Орджонікідзе, РНОКПП - НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», невиплачені в строк грошові кошти на підставі Кредитного договору № Z52.563.70067 від 01 вересня 2016 року. Задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» за період з 02 грудня 2016 року по 06 червня 2017 року включно в розмірі: - 3 088,57 грн. - основний борг; - 9 163,32 грн. - прострочений борг; - 2 735,77 грн. - прострочені проценти; - 0,01 грн. - строкові проценти; - 455,86 грн. - нарахована плата за обслуговування кредиту; - 5 906,24 грн. - пеня; - 1 600,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 22 949,77 грн.

Відповідно до наданих сторонами пояснень та доказів, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що за період дії кредитного договору на адресу позивача відповідачем не надіслано жодного документа, який свідчив би про неналежність виконання з його боку умов кредитного договору (вимога про стягнення заборгованості).

З виконавчого напису вбачається, що суми до стягнення, які зазначені в ньому, не відповідають умовам кредитного договору. Зокрема, кредитний договір не передбачає такого стягнення як «основний борг» і «прострочений борг». Сума нарахованих процентів суперечить пункту 1.4. Кредитного договору. Сума нарахованої плати за користування кредитом суперечить пункту 1.5. Кредитного договору.

Крім того, сума нарахованої пені суперечить пункту 2.4 Кредитного договору. Особлива увага звертається на той факт, що у виконавчому написі пеня нарахована за період з 06 червня 2016, в той час як сам кредитний договір укладено 01 вересня 2016 (тобто за період, коли кредитний договір навіть не було укладено). Доводи банку в апеляційній скарзі відносно того, що це є технічною опискою допущено нотаріусом колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки даний період також зазначено у заяві банка про вчинення виконавчого запису /а.с.48-49/.

Все наведене свідчить про те, що вимога відповідача однозначно не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право, зокрема, на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи викладене, факт видання в порушення закону виконавчого напису на суму боргу який виник за строк, який передує дати укладання кредитного договору, та суми заборгованості нарахованих по відсоткам та плати за користування кредитам не відповідають умовам договору, узгодженими між сторонами, колегія суддів розцінює як порушення принципу безспірності розміру заборгованості.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушенням чинного законодавства, тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Ідея Банк" - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров