Справа № 698/661/18
Провадження № 2/698/36/19
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

03 грудня 2019 р.Катеринопільський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

секретаря судових засідань Триліс Я.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в селищі Катеринопіль цивільну справу за позовом заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та ОСОБА_3 про визнання незаконними і скасування рішення органу державної влади, визнання договору оренди недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся з вказаним вище позовом в обґрунтування якого зазначив, що внаслідок проведеної перевірки встановлено факт незаконного набуття відповідачем ОСОБА_3 права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності: площею 19,0122 га; 42,0303 га та 46,1045 га, які розташовані в адмінмежах Гончаріської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області. Зокрема, прокурором зазначено, що 27.12.2013 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держземагенства у Черкаській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Згідно наказів ГУ Держземагенства у Черкаській області від 14.02.2014 року: № ЧК/:04:001/00002115; № ЧК/712228150:04:001/00002116 та № ЧК/712228150:04:001/00002117 затверджено проекти землеустрою щодо відведення відповідачу ОСОБА_3 земельних ділянок для ведення фермерського господарства, надано земельні ділянки площею відповідно 19,0122 га; 42,0303 га та 46,1045 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Також на підставі наказів ГУ Держземагенства у Черкаській області від 14.02.2014 року: № ЧК/:04:001/00002115; № ЧК/712228150:04:001/00002116 та № ЧК/712228150:04:001/00002117 між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та відповідачем ОСОБА_3 було укладено три договори оренди земельних ділянок для ведення фермерського господарства площею відповідно: 19,0122 га; 42,0303 га та 46,1045 га. 06.03.2014 року вказані договори оренди були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з індексними №№ 11449941; 11438834 та 11444220.

З посиланням на дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прокурор зазначає, що до подання заяви про отримання вказаних вище земельних ділянок, відповідач ОСОБА_3 отримав в оренду одинадцять інших земельних ділянок для ведення фермерського господарства в адмінмежах Гончаріської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області загальною площею 282,71404 га та 14.02.2000 року зареєстрував фермерське господарство «Надія».

На підставі викладеного, прокурор вважає, що накази ГУ Держземагенства у Черкаській області від 14.02.2014 року: № ЧК/:04:001/00002115; № ЧК/712228150:04:001/00002116 та № ЧК/712228150:04:001/00002117 є незаконними, а укладені на їх підставі договори оренди від 14.02.2014 року є недійсним, оскільки вказані дії призвели до отримання відповідачем ОСОБА_3 в оренду земельних ділянок без обов`язкового дотримання конкурсних процедур, що суперечить ст. 124 ЗК України.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Гнатюк А.І. підтримала заявлене до початку підготовчого судового засідання клопотання про залишення позовної заяви без розгляду через відсутність, як на її думку, підстав для звернення прокурора до суду, а також про закриття провадження у справі через її непідсудність місцевому загальному суду. Зокрема, в обґрунтування клопотання в частині залишення позовної заяви без розгляду, представник відповідача зауважує, що прокурором не виконано обов`язку попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень та посилається на правовий висновок щодо застосування норм права, зроблений Верховним Судом за аналогічних обставин справи в ухвалі від 19.07.2018 року у справі № 822/1169/17. В обґрунтування клопотання в частині закриття провадження у справі представник відповідача посилається на правовий висновок щодо застосування норм права, зроблений Верховним Судом за аналогічних обставин справи у постанові від 13.03.2018 року у справі № 348/992/16-ц.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача прокурор Керей О.В. висловив позицію згідно якої вважає за можливе призначити справу до судового розгляду. Проти задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_3 щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду заперечив у повному обсязі, оскільки вважає, що при поданні позову прокурором належним чином обґрунтовано наявність підстав для самостійного процесуального представництва останнім інтересів держави. Щодо виконання, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» обов`язку попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень пояснив, що такого повідомлення не було здійснено, оскільки, як на його думку, підстави для такого повідомлення відсутні через те, що суб`єкт владних повноважень є відповідачем за вказаним позовом, а прокурор виступає у самостійному процесуальному статусі як позивач, що захищає інтереси держави. Також заперечив проти закриття провадження, оскільки вважає, що справа є підсудною місцевому загальному суду. В обґрунтування, висловлених заперечень послався на правові висновки щодо застосування норм права, зроблені Верховним Судом за аналогічних обставин справи: щодо законності представництва прокурором інтересів держави (постанова Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі № 910/3486/18); щодо підсудності справи місцевому загальному суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року № 619/1680/17-ц)

Відповідач ГУ Держгеокадастру в Черкаській області представника в судове засідання не направив про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 811.

Судом встановлено, що звертаючись з позовом в інтересах держави, заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури посилався на те, що зазначеними вище наказами Головного управління Держземагентства у Черкаській області було порушено порядок передачі державного майна в користування приватним особам, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, що відповідно до ст. 121 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення цього позову.

При цьому позивачем обґрунтовано наявність «інтересів держави» порушенням порядку надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою передачі в оренду, незаконного затвердження вказаних проектів та відповідного незаконного укладення договорів оренди за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної форми власності для ведення фермерського господарства.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави, судом з`ясовано, що суб`єктом владних повноважень, який уповноважений на здійснення відповідних повноважень у спірних правовідносинах на час ухвалення оспорюваних рішень було ГУ Держземагенство у Черкаській області, правонаступником якого на час звернення прокурора з позовом є ГУ Держгеокадастру в Черкаській області. Також судом з`ясовано, що всупереч вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурором не виконано обов`язку щодо попереднього, до звернення до суду, повідомлення про це ГУ Держгеокадастру в Черкаській області. Крім того, судом з`ясовано, що у матеріалах справи та у розпорядженні прокурора відсутнє документальне підтвердження неможливості представництва інтересів держави самим суб`єктом владних повноважень - ГУ Держгеокадастру в Черкаській області.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 676/1668/16-ц, Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року № 619/1680/17-ц, Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі № 910/3486/18

Відповідно до постанови Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 676/1668/16-ц судом також враховується усталена практика Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Згідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладеніу постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року № 619/1680/17-ц та заперечення представника позивача суд визнає, що вказана справа є підсудною місцевому загальному суду. З цих підстав суд відмовляє у задоволенні клопотання представника позивача про закриття справи через непідсудність останньої місцевому загальному суду.

Аналізуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладеніу постанові Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі № 910/3486/18 та заперечення представника позивача суд визнає, що наведені у вказаній постанові обставини не є аналогічними з обставинами даної справи, оскільки крім звернення з позовом іншого змісту, у даній справі прокурор звернувся до суду, не повідомивши відповідного суб`єкта владних повноважень та за відсутності звернень з боку останнього щодо усунення існуючого порушенняправа. В той час, як з обставин вказаних у постанові від 16.04.2019 року у справі № 910/3486/18 вбачається, що представництво прокурором законних інтересів держави відбулося після звернення суб`єкта владних повноважень за захистом порушених прав в порядку досудового врегулювання.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли: відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

На підставі викладеного, суд визнає, що підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави за вказаним вище позовом відсутні, оскільки існує уповноважений суб`єкт владних повноважень щодо якого прокурором всупереч вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» не виконано обов`язку щодо попереднього, до звернення до суду, повідомлення про це, і відповідно не встановлена неможливість самостійного захисту суб`єктом владних повноважень інтересів держави у спірних правовідносинах.

За таких обставин суд визнає обґрунтованим та задовольняє клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Гнатюк А.І. в частині залишення позовної заяви без розгляду через відсутність законних підстав для представництва прокурором інтересів держави.

Враховуючи, що провадження у справі вже відкрито, суд, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, оскільки визнає, що позовну заяву подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена згідно платіжного доручення від 04.07.2018 року № 1255 сума судового збору підлягає поверненню позивачу у повному розмірі - 10572,00 грн..

Керуючись ст.ст. 257 ч. 1 п. 2, 263 ч. 4, 353 ч. 1 п. 16, 354,355 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та ОСОБА_3 про визнання незаконними і скасування рішення органу державної влади, визнання договору оренди недійсним залишити без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернути Прокуратурі Черкаської області (код 02911119) через Головне управління Державної казначейської служби України м. Черкаси сплачений згідно платіжного доручення від 04.07.2018 року № 1255 судовий збір у розмірі - 10572,00 грн..

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Головуючий суддя Баранов О.І.