КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня2019 року м. Київ

Справа №378/1354/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/14881/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ставищенського районного суду Київської області постановленої під головуванням судді Марущак Н.М. 20 вересня 2019 року в смт. Ставище, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Терен», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фермерське господарство «Гай ЛТД», треті особи: Державна реєстраційна служба Ставищенської районної державної адміністрації, Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним договору оренди землі, стягнення неотриманого доходу у вигляді орендної плати та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2018 року позивач звернулась до суду першої інстанції із вищевказаним позовом.

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 20 вересня 2019 року зупинено провадження у цивільній справі №378/1354/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 145/2047/16-ц на підставі п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України.

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням позивач, нею подана апеляційна скарга в якій вона просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, поновити розгляд справи і направити її для продовження розгляду до Ставищанського районного суду Київської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у даній справі, оскільки в матеріалах справи наявні всі належні та допустимі докази для вирішення вказаної справи по суті, а тому зупинення провадження у вказаній справі до перегляду іншої справи з подібними правовідносинами в касаційним порядку є недоцільним.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПП «Терен», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фермерське господарство «Гай ЛТД», треті особи: Державна реєстраційна служба Ставищенської районної державної адміністрації, Головне управління Держгеокадастру у Київській області, в якому з урахуванням уточнень просила:

- визнати недійсним договір оренди №30 від 28 грудня 2012 року (Правочин) земельної ділянки з кадастровим №:03:001:0033, укладений між ПП «Терен» та від імені ОСОБА_2 ;

- стягнути з ПП «Терен» за користування вищевказаною земельною ділянкою за період з 29 грудня 2012 року по 31 грудня 2018 року - неотриманого доходу у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки у сумі 53047,02 грн, моральну шкоду в сумі 25000 грн, судовий збір і витрати, пов`язані з розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона успадкувала вищевказану земельну ділянку після смерті батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а останній вищевказаного договору оренди земельної ділянки не укладав і не підписував, волевиявлення і наміру на його укладення не мав, підписи в договорі оренди землі та в актах прийому-передачі земельної ділянки є підробленими.

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 20 вересня 2019 року зупинено провадження у цивільній справі №378/1354/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 145/2047/16-ц.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України та виходив із того, що справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а тому вважав за необхідне зупинити провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 145/2047/16-ц.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій і вирішення справи.

Згідно із п. 10. ч.1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначала про те, що її батько, після смерті якого вона успадкувала земельну ділянку, оспорюваного договору оренди земельної ділянки не укладав і не підписував, волевиявлення і наміру на його укладення не мав, підписи в договорі оренди землі та в актах прийому-передачі земельної ділянки є підробленими, у зв`язку з чим просила визнати договір оренди землі недійсним.

Підставою для зупинення провадження у даній справі став факт розгляду касаційним судом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Селянсько-фермерського господарства «Терра» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними справа (№ 145/2047/16-ц).

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 належить на праві власності дві земельні ділянки, право на які він отримав у порядку спадкування після смерті своєї матері ОСОБА_2 19 березня 2008 року позивачу видано два державні акти на право власності на ці земельні ділянки з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Маючи намір самостійно обробляти земельні ділянки, він звернувся до керівництва СФГ «Терра» з клопотанням про повернення йому земельних ділянок, однак отримав відмову у зв`язку з тим, що між ним і відповідачем були укладені договори оренди цих земельних ділянок. Позивач вказував, що жодних договорів оренди він не укладав і не підписував, волевиявлення і наміру на їх укладення не мав, підписи в договорах оренди землі і в актах прийому-передачі земельних ділянок є підробленими та вчинені третіми особами. Тому просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції проаналізував предмет та підстави позову у справах, та вірно вказав на те, що правовідносини у вказаних справах є подібними, а також зазначив про те, що зупинення провадження у даній справі до розгляду справи в касаційному порядку є необхідним для формування єдиної правозастосовчої практики у сфері визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, на тій підставі, що він не підписаний наймодавцем (орендодавцем).

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення відповідає положенням цивільно-процесуального законодавства та положенням ч. 4 ст. 263 ЦПК України відповідно до якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 20 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Н.В. Поліщук

А.М. Андрієнко