Провадження № 2/127/2486/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача по материнській лінії ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.12.2017 року.

Факт про те, що померла ОСОБА_3 є тіткою ОСОБА_1 може бути встановлений лише в судовому порядку.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2 .

За життя заповіту спадкодавець не залишила, а тому позивач має право на спадкування за законом.

В той же час, до нотаріальної контори звернулась відповідач ОСОБА_2 , яка після смерті ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини.

Те, що вона також має на меті прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 підтверджено і довідкою, виданою 11.06.2018 року за вих. № 1892/02-14 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою.

Після смерті спадкодавця заведена спадкова справа у Першій вінницькій державній нотаріальній конторі №20/2018, що підтверджується витягом і реєстрацією в Спадковому реєстрі.

На думку позивача, відповідач не має права на спадкування та повинна бути усунена від права на спадкування з нижченаведених причин.

Протягом останніх п`яти років ОСОБА_1 та її сім`я проживали з померлою ОСОБА_3 , що підтверджується актом № 7881 та довідкою від 28.12.2017 р № 1233, виданою ТОВ «ЖЕО».

Весь час ОСОБА_3 хворіла, так як була інвалідом 1 групи у зв`язку із каліцтвом та завжди потребувала сторонньої допомоги, а уже у 2007 році втратила 80 % професійної працездатності. Вона потребувала додаткових видів допомоги: курортне лікування з супроводом, сторонній постійний догляд. Дане підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 02.10.2007 року, виданою Вінницькою міською медико-соціальною експертною комісією та рішенням ЛКК від 21.06.2007 року.

Довгий час перед смертю ОСОБА_3 лежала. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення, хворій ОСОБА_3 встановлено діагноз : інфаркт мозку не уточнений з гіпертензією, уточнений діагноз гостре порушення мозкового кровообігу 05.12.2017 року, за ішемічним типом в басейні правої середньої мозкової артерії з геморагічним просяканням на грунті гіпертонічної хвороби 3 ступеня та церебрального атеросклерозу, лівобічна геміплегія.

Також ОСОБА_3 був встановлений діагноз хронічна ішемічна хвороба серця не уточнена з гіпертензією, гіперглікемія не уточнена. За даними діагнозу хворій було призначено лікування: дієта, медикаментозне лікування, профілактика пролежней (зміна положення тіла кожні 2 години), масаж кінцівок, контроль лікаря. Тому ОСОБА_3 постійно потрібен був сторонній догляд, і позивач як племінниця їй його надавала, що підтверджується відповідними актами.

Згідно з довідкою про причини смерті № 386, причиною смерті ОСОБА_3 стали: хронічна серцева недостатність, кардіосклероз, ішемічна хвороба III ст., дисциркуляторна енцефалопатія II ст.

Відповідно до акту № 7881, затвердженого ТОВ «ЖЕО» від 26.12.2017 року, та довідки від 28.12.2017 року вих. № 1233 лише ОСОБА_1 постійно проживала разом з померлою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , та вела з нею спільне господарство за вказаною вище адресою.

Здійснила поховання ОСОБА_3 також ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про поховання, виданим 19.12.2017 р. № 2288.

ОСОБА_2 на похованні ОСОБА_3 не було, будь-якої участі у похованні вона не приймала, на поминальних обідах також була відсутня.

Відповідач самоусунулась від надання допомоги ОСОБА_3 , яка перед смертю та останні роки потребувала постійного догляду, оскільки мала І групу інвалідності, хворіла на хвороби, пов`язані із серцево-судинною системою, неврологічними та загальними хворобами, що підтверджується вищевказаними доказами.

Через погіршення стану здоров`я протягом 2017 року ОСОБА_3 була постійно лежачою хворою, перебувала у безпорадному стані, не могла самостійно забезпечувати умови свого життя, усі витрати з її утримування позивач взяла на себе. Крім цього, під час госпіталізації ОСОБА_3 до лікарні тільки ОСОБА_1 та її сім`я відвідували хвору, купували усі необхідні ліки, опікувались тіткою. Відповідач жодного разу не приїздила та не провідувала ОСОБА_3 , не цікавилась навіть по телефону про її стан.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав. Згідно з його запереченнями в судовому засіданні та наданим відзивом позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки як стверджує позивач, відповідач не є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , а натомість ОСОБА_2 є рідною племінницею померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Як випливає зі змісту позовної заяви та пояснень, наданих в судовому засіданні представником позивача, померла ОСОБА_3 отримувала допомогу від позивача. Позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про ухилення відповідача в наданні допомоги померлій ОСОБА_3 та факту можливості відповідача її надати. Також зазначеною постановою передбачено, що вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, тобто належним позивачем може бути тільки та особа, яка є спадкоємцем, однак позивачем не надано жодних документів, що підтверджують її родинні відносини з померлою ОСОБА_3 .

Допитані в судовому засіданні свідки дали такі показання.

Свідок ОСОБА_5 розповіла суду про те, що вона є сусідкою померлої ОСОБА_3 , яка мешкала в квартирі АДРЕСА_1 та була інвалідом 1 групи. У свідка з ОСОБА_3 були дружні відносини. Свідок часто заходила додому до ОСОБА_3 , пригощала її їжею. Був період, коли ОСОБА_3 боялась відчиняти двері квартири, казала, що боїться ОСОБА_6 , це чоловік, який деякий час доглядав за нею. Спочатку з Рудніцьким Родіоном у ОСОБА_3 були добрі відносини, але потім він став над нею знущатись. ОСОБА_3 скасувала заповіт на ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_3 попросила племінницю ОСОБА_1 , яка стала доглядати за тіткою, купувала їй продукти харчування, готувала їсти. ОСОБА_3 одержувала пенсію по інвалідності внаслідок отриманої виробничої травми в 1967-1968 роках, а протягом 2017 року внаслідок серцево-судинних захворювань перестала виходити на вулицю у двір будинку, була лежачою хворою, не могла себе обійти, не здатна була готувати їжу. За свої кошти позивач поховала ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 не розповідала про свою племінницю ОСОБА_2 , вона ніколи до тітки не приїздила, не провідувала її хвору та не була на похованні. Свідок підтвердила те, що за життя ОСОБА_3 визнавала ОСОБА_1 своєю племінницею. Мати ОСОБА_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_3 були двоюрідними сестрами. А баба ОСОБА_1 ОСОБА_9 та мати ОСОБА_3 ОСОБА_10 були рідними сестрами по матері.

Свідок ОСОБА_11 дала показання про те, що ОСОБА_12 і баба ОСОБА_13 це рідні сестри, а мати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є двоюрідними сестрами. З ОСОБА_2 свідок особисто не знайома, лише чула, що у ОСОБА_3 брата ОСОБА_3 є дочка ОСОБА_2 . Свідок знає ОСОБА_14 , матір позивача ОСОБА_1 , яка є родичкою свідка. Зі слів ОСОБА_3 свідку відомо, що ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_3 . ОСОБА_3 приїздила в село до матері ОСОБА_10 , а потім забрала її до м. Вінниці. Свідок ОСОБА_11 підтвердила те, що ОСОБА_1 є троюрідною племінницею ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_15 дала показання про те, що є сусідкою померлої ОСОБА_3 . Вони з ОСОБА_3 заселились в будинок по АДРЕСА_4 , одночасно в серпні 1969 року. З того часу підтримували добрі сусідські відносини. Свідок мешкає на першому поверсі, її вікно виходить у двір будинку і бачила як ОСОБА_3 виходила гуляти в дворі будинку. Але в останні роки життя ОСОБА_3 хворіла і три роки до її смерті за нею доглядала лише ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_16 , які готували їжу, возили в лікарню. ОСОБА_3 біля року розшукувала свою родичку ОСОБА_2 , щоб вона доглядала за нею. Свідок чула від ОСОБА_3 , що вона знайшла племінницю ОСОБА_2 , але та відмовилась доглядати за тіткою. Догляд за ОСОБА_3 здійснювали ОСОБА_13 та ОСОБА_17 . Вони купляли їй продукти, готували їсти. ОСОБА_1 поховала ОСОБА_3 , організувала поминальні обіди. Про доходи ОСОБА_3 свідок розповіла те, що її пенсію забирав ОСОБА_18 Родіон, тому догляд за нею ОСОБА_1 здійснювала за свої кошти.

Свідок ОСОБА_19 дала показання про те, що позивач її кума і є племінницею ОСОБА_3 по лінії матері. З ОСОБА_3 свідок познайомилась 10 - 15 років тому, коли ОСОБА_1 розповіла про те, що знайшла свою тітку. Це було тоді як ОСОБА_20 попросила свою двоюрідну сестру ОСОБА_21 доглядати за нею, тому що вона ходила лише по хаті з двома палицями. І ОСОБА_8 погодилась на те, що її дочка ОСОБА_1 , яка мешкає в м. Вінниці, буде доглядати за тіткою ОСОБА_3 ОСОБА_1 доглядала за тіткою, постійно готувала їжу, ходила в магазин та аптеку. ОСОБА_3 хворіла, була інвалідом 1 групи, на вулицю практично не виходила, і потребувала сторонньої допомоги. Свідок в останні роки життя ОСОБА_3 на прохання ОСОБА_1 приходила щотижня в четвер допомагати купати ОСОБА_3 . Померла ОСОБА_3 від інсульту. Її похованням займалась ОСОБА_1 за власні кошти. Свідок ОСОБА_19 ніколи не бачила племінницю ОСОБА_2 . Щодо родинних відносин позивача з ОСОБА_3 свідок розповіла про те, що мати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були двоюрідними сестрами, а мати ОСОБА_3 та баба ОСОБА_1 були рідними сестрами. Відтак, ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_3 . Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази в справі, та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача по материнській лінії ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.12.2017 року.

Той факт, що померла ОСОБА_3 є тіткою ОСОБА_1 доведений показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_22 .

Відповідно до довідки про народження № НОМЕР_2 від 15.04.1966 року ОСОБА_23 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Нарцизівка. ЇЇ матір`ю є ОСОБА_24 .

У ОСОБА_24 була інша дочка ОСОБА_25 , 1910 року народження. Відомості про народження ОСОБА_26 в АДРЕСА_5 - АДРЕСА_6 (до парафії якої відносилось с. Нарцизівка) за 1910 рік в державному архіві Вінницької області не виявлено, що підтверджується листом від 21.06.2018 року №07-2053/7.

У ОСОБА_27 народилась дочка ОСОБА_14 (мати позивача), що підтверджується копією свідоцтва про народження від 20.07.1963 року серії НОМЕР_3 .

Те, що ОСОБА_28 є матір`ю позивача ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 24.11.1967 року.

У ОСОБА_29 народилась дочка ОСОБА_3 (тітка позивача ОСОБА_1 та двоюрідна сестра ОСОБА_30 матері позивача ОСОБА_1

ОСОБА_31 уклала шлюб з ОСОБА_32 , що підтверджено свідоцтвом НОМЕР_5 від 21.12.1993 р.

Відповідно до акту від 25.08.2018 року № 435, складеного Лукашівською сільською радою Липовецького району Вінницької області, в підпорядкуванні якої знаходиться с.Нарцизівка, вказано, що покійна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавала своєю племінницею ОСОБА_1 , 1967 року народження

Згідно з актом від 06.07.2018 року, складеного та затвердженого інженером та директором ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_1 до дня смерті ОСОБА_3 допомагала їй готувала їжу, купувала необхідні речі, оплачувала лікування в лікарні, відвідувала її, сплачувала комунальні послуги. ОСОБА_3 вказувала, що з рідних у неї лише племінниця ОСОБА_1 , і що її вона доглядає, піклується та стежить за її здоров`ям і побутом.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2 .

За життя заповіту спадкодавець ОСОБА_33 не залишила, а тому позивач має право на спадкування за законом.

Іншим спадкоємцем ОСОБА_3 є її племінниця ОСОБА_2 , яка подала заяву від 21.03.2018 р. про прийняття спадщини.

Про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 підтверджено і довідкою від 11.06.2018 року вих. № 1892/02-14 Першої вінницької державної нотаріальної контори.

Після смерті спадкодавця заведена спадкова справа у Першій вінницькій державній нотаріальній конторі №20/2018, що підтверджується витягом і реєстрацією в Спадковому реєстрі.

Протягом останніх п`яти років до дня смерті ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 та її сім`я проживали з померлою ОСОБА_3 , що підтверджується актом № 7881 та довідкою від 28.12.2017 р № 1233, виданою ТОВ «ЖЕО».

Весь час ОСОБА_3 хворіла, була інвалідом 1 групи у зв`язку із каліцтвом та завжди потребувала сторонньої допомоги, а в 2007 році їй було встановлено 80 % втрати професійної працездатності безтерміново. Також вона потребувала додаткових видів допомоги: курортне лікування з супроводом, сторонній постійний догляд. Такі обставини підтверджуються довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 02.10.2007 року, виданою Вінницькою міською медико-соціальною експертною комісією та рішенням ЛКК від 21.06.2007 року.

Протягом 2017 р. до моменту смерті ОСОБА_3 була лежачою хворою. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення, хворій ОСОБА_3 встановлено діагноз інфаркт мозку не уточнений з гіпертензією та діагноз уточнений гостре порушення мозкового кровообігу (05.12.2017 р.) за ішемічним типом в басейні правої середньої мозкової артерії з геморагічним просяканням на грунті гіпертонічної хвороби 3 ступеня та церебрального атеросклерозу, лівобічна геміплегія.

Також ОСОБА_3 був встановлений діагноз хронічна ішемічна хвороба серця не уточнена з гіпертензією, гіперглікемія не уточнена. За даними діагнозу хворій було призначено лікування: дієта, медикаментозне лікування, профілактика пролежней (зміна положення кожні 2 години), масаж кінцівок, контроль лікаря. Тому ОСОБА_3 постійно потрібен був сторонній догляд, який надавала лише племінниця ОСОБА_1 , що доведено довідкою ТОВ «ЖЕО» №1233 від 28.12.2017 р., актом №7881 від 26.12.2017 р., актом б/н від 06.07.2018 р. та показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та ОСОБА_22 .

Згідно з довідкою про причину смерті № 386 від 19.12.2017 р., причиною смерті ОСОБА_3 стали: хронічна серцева недостатність, кардіосклероз ішемічна хвороба III ст., дисциркуляторна енцефалопатія.

Відповідно до акту № 7881, затвердженого ТОВ «ЖЕО» від 26.12.2017 року, та довідки від 28.12.2017 р. № 1233 лише ОСОБА_1 постійно проживала разом з померлою ОСОБА_3 та вела з нею спільне господарство за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про поховання № 2288 від 19.12.2017 р.

Відповідача ОСОБА_2 на похованні ОСОБА_3 не було, будь-якої участі у похованні вона не приймала, на поминальних обідах була відсутня.

Відповідач ОСОБА_2 умисно ухилилась від надання допомоги ОСОБА_3 , яка останні роки свого життя потребувала постійного догляду, була інвалідом І групи, хворіла на серцево-судинні, неврологічні та загальні захворювання.

Суд вважає доведеною обставину ухилення відповідачка від надання допомоги спадкодавцеві, яка потребувала допомоги, оскільки її незацікавленість життям та здоров`ям тітки, яка в результаті хвороб, похилого віку та інвалідності знаходилась в безпорадному стані, розцінюється як дії, що спрямовані на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу ОСОБА_3 , зокрема, моральну, яка її потребувала. Таке ухилення відповідача пов`язане з винною поведінкою, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але свідомо ухилилась від його виконання.

Враховуючи винну поведінку відповідача, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги ОСОБА_3 , потребу в такій допомозі від ОСОБА_2 , суд встановив підстави, передбачені ч. 5 ст. 1224 ЦК України, для усунення відповідача від права на спадкування.

Представник відповідача в клопотанні від 04.03.2019 р. про приєднання доказів зазначає про те, що ОСОБА_2 не ухилялася від надання спадкоємцеві ОСОБА_3 допомоги, тому що не мала можливості її надавати. Це пояснюється тим, що у неї відсутні доходи, вона не працює, дочка відповідача навчається і немає доходу, а відповідач доглядає за онуком, крім того чоловік відповідача ОСОБА_34 перебував в зоні проведення АТО, що зумовило надання йому додаткової підтримки. Письмові докази про вказані обставини представником відповідача подані через канцелярію суду після надходження відзиву від 10.12.2018 р. на позовну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, подані представником відповідача ОСОБА_2 до клопотання про приєднання доказів від 04.03.2019 р., судом не приймаються.

З 2011 р. ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_33 матеріально, готувала їжу та годувала її, купувала необхідні речі, оплачувала лікування в лікарні, сплачувала комунальні послуги, прала речі, тощо, та до дня смерті проживала разом з померлою. Через погіршення стану здоров`я протягом 2017 року ОСОБА_3 стала лежачою хворою, перебувала у безпорадному стані, не могла самостійно забезпечувати умови свого життя. В період госпіталізації ОСОБА_3 до лікарні позивач опікувалась хворою.

Відповідач жодного разу не приїздила та не провідувала тітку ОСОБА_3 .

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 6 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. № 7, під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Таким чином, безпорадність особи пов`язана саме із станом її здоров`я.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Представник відповідача посилається у своїх запереченнях на те, що на виконання п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» позивачем доведено її надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_3 і вона не потребувала такої допомоги від спадкоємця ОСОБА_2 .

Такі твердження суд вважає необґрунтованими, тому що показаннями свідка ОСОБА_15 доведено те, що ОСОБА_3 в період надання майнової допомоги зі сторони ОСОБА_1 зверталася до племінниці ОСОБА_2 за наданням їй допомоги, але та відмовилась.

Обставина матеріальної та фізичної неспроможності відповідача надавати таку допомогу не доведена суду.

Аналізуючи складені ОСОБА_3 заповіти, зокрема від 08.07.2014 р. на користь ОСОБА_35 , від 28.08.2015 р. на користь ОСОБА_32 , від 02.07.2015 р. на користь ОСОБА_1 , від 23.10.2015 р. на користь ОСОБА_36 та ОСОБА_37 та його скасування 12.07.2016 р., та враховуючи обставину відсутності заповіту ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, суд дійшов до переконання про те, що спадкодавець ОСОБА_3 не вважала достатнім рівень допомоги, який їй надавала ОСОБА_1 , і потребувала такої допомоги також від племінниці ОСОБА_2 .

Наданими позивачем доказами доведено сукупність таких обставин: перебування спадкодавця ОСОБА_3 в безпорадному стані, ухилення відповідача ОСОБА_2 від надання спадкодавцеві ОСОБА_3 допомоги при можливості її надання, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Позовні вимоги про визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 та права власності на квартиру АДРЕСА_2 суд вважає обґрунтованими, тому що з приводу цього спадкового майна виник спір в цій справі та справі №127/12954/18 за позовом ОСОБА_37 , ОСОБА_38 в інтересах ОСОБА_36 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог : Перша вінницька державна нотаріальна контора, за участі Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання недійсною заяви про скасування заповіту, спадкові права спадкоємців не оформлені, з огляду на чинність ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2018 р. про вжиття заходів забезпечення позову у виді заборони Першій вінницькій державній нотаріальній конторі видавати свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа №20/2018, право на спадкування ОСОБА_1 не визнається іншим спадкоємцем ОСОБА_2 , і такий спосіб як визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом відповідає меті ефективного захисту невизнаного права позивача ОСОБА_1 А відтак, на переконання суду, в позивача можуть виникнути труднощі щодо одержання свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріуса.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем його проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2821 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 2 ст. 1220, ч. 5 ст. 1224 ЦК України, ст.ст. 4,76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом за спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат із сплати судового збору 2821 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.11.2019 р.

Відомості про учасників справи :

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя