Справа №754/9059/16-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/1076/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний Центр» Деснянського району м.Києва, треті особи: заступник директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний Центр» Деснянського району м.Києва Сіротінкіна Катерина Геннадіївна, директор Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний Центр» Деснянського району м.Києва ОСОБА_7 про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його наступним:

03 жовтня 2000 року позивач працювала лікарем стоматологом-терапевтом у поліклініці Ватутінського (нині Деснянського) району м. Києва. У зв'язку з реорганізацією медичних закладів 01 листопада 2013 року була переведена на посаду лікаря стоматолога-терапевта до стоматологічного відділення філії № 3 КНП КДЦ Деснянського району м. Києва. Починаючи з 12 червня 2014 року і до останнього часу працювала у вказаній установі відповідно до договору №2 від 12 червня 2014 року про безоплатне користування індивідуально визначеного майна, звідки 30 червня 2016 року була звільнена на підставі наказу № 155-к у відповідності до п.3 ст.40 КЗпП України, а саме за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов'язків.

Позивач вважає, що наказ про її звільнення є незаконним, остільки нею не здійснювалося вказаних у наказах про накладення дисциплінарних стягнень (догани) порушень трудової дисципліни, а саме звільнення було здійснено без погодження із Незалежною профспілковою організацією КНП КДЦ Деснянського району м. Києва, членом якої вона є. Окрім цього звільнення є незаконним в силу вимог ч.3 ст.184 КЗпП України, оскільки позивач є одинокою матір'ю і має дитину віком 11-ти років, при тому що відповідні її звернення до Комісії з трудових спорів КНП КДЦ Деснянського району м. Києва у встановленому порядку розглянуті не були. З урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати незаконними та скасувати накази про накладення на неї дисциплінарного стягнення та про її звільнення, поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Окрім наведеного позивач просила стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м. Києва на її користь моральну шкоду в загальному розмірі 10 997 200,00 грн., завдану бездіяльністю начальника відділу кадрів КНП КДЦ Деснянського району м. Києва Черніковою Г.Л.; бездіяльністю голови Комісії по трудових спорах КНП КДЦ Деснянського району м. Києва Палій А; незаконним утриманням профспілкових внесків з лютого 2016 року; бездіяльністю заступника директора КНП КДЦ Деснянського району м. Києва Сіротінкіної К.Г.; завдану незаконними доганами від 06 червня 2016 року та 23 червня 2016 року; незаконним звільненням; бездіяльністю юриста КНП КДЦ Деснянського району м.Києва МихайлюкаА.; моральну шкоду, завдану незабезпеченням необхідними матеріалами, медикаментами, інструментами, засобами індивідуального захисту, обладнанням, кабінетом, медичними одягом, миючими засобами тощо для прийому хворих стоматологічного профілю на посаді стоматолога-терапевта бюджетного прийому відділення терапевтичної стоматології КНП КДЦ Деснянського району м. Києва; шкоду, завдану завідомо наклепницькою апеляційною скаргою; шкоду, завданої примусом працювати у кладовці кабінету № 417 на незаземленому обладнанні УС-30; моральну шкоду, завдану невиплатою матеріальної допомоги, як матері - одиначці двох дітей, ненадання додаткової оплачуваної відпустки на дітей або її грошової компенсації; примусом працювати по суботах, примусом брати щорічні відпустки взимку, ненаданням путівок у санаторії чи будинки відпочинку, примусом працювати по 11 годин на добу з жовтня 2014 року по серпень 2015 року; моральну шкоду за навмисне спричинення шкоди здоров'ю створюванням стресових ситуацій; шкоду, завдану незаконним направленням на ПАЦ та атестацію у 2014 році; шкоду, завдану ігноруванням численних звернень у КНП КДЦ Деснянського району м. Києва протягом 2014-2016 років про численні порушення чинного законодавства; моральну шкоду, завдану КНП КДЦ Деснянського району м. Києва в особі ОСОБА_7, який вимагав сплачувати в касу кошти за начебто надані платні послуги з жовтня 2014 року по серпень 2015 року; моральну шкоду, завдану КНП КДЦ Деснянського району м. Києва в особі ОСОБА_7, який вимагав сплачувати благодійні внески до каси підприємства. Крім моральної шкоди позивач виклала в позовній заяві ще 25 позовних вимог, які просила задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 серпня 2017 року даний позов задоволений частково. Вирішено:

- визнати незаконними та скасувати накази директора КНП КДЦ Деснянського району м. Києва ОСОБА_7 №126 від 06 червня 2016 року та №150 від 23 червня 2016 року про накладання на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у вигляді догани;

- визнати незаконними та скасувати наказ в.о. директора КНП КДЦ Деснянського району м. Києва Сіротінкіної К.Г. № 155-к від 29 червня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади стоматолога-терапевта відділення терапевтичної стоматології філії № З КНП КДЦ Деснянського району м. Києва згідно п.3 ст. 40 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-стоматолога-терапевта відділення терапевтичної стоматології філії № 3 КНП КДЦ Деснянського району м. Києва;

- стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, в сумі 53 136, 60 гривень та моральну шкоду, в розмірі 10 000 гривень.

У задоволенні інших вимог було відмовлено. Також було допущене негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-Діагностичний Центр» Деснянського району м. Києва у вищезазначеній справі відхилено, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 серпня 2017 року залишено без змін.

Частково не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 серпня 2017 рокув частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., постановити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10 997 200,00 грн. Вважає, що судом під час розгляду питання про стягнення моральної шкоди не було у повному обсязі з'ясовано всіх обставин, що мають значення для справи, а викладені у рішенні суду висновки щодо розміру завданої позивачу моральної шкоди не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що доводи апеляційної скарги вважає безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що позивач, зловживаючи своїми процесуальними правами та свідомо вводячи суд в оману, намагається змінити рішення суду, яке набрало законної сили 31.10.2017 року та виконано відповідачем в повному обсязі. Так на виконання даного рішення суду наказом від 31.10.2017 року №216 поновлено позивача на посаді лікаря-стоматолога терапевта філії №3 даного підприємства. Вимога позивача в частині стягнення моральної шкоди також виконана в повному обсязі згідно платіжного доручення №146 від 16.11.2017 року. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, які були предметом розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновків, що підстави для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду відсутні, виходячи з наступного:

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі позивач зазначала, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди вона на час ухвалення оскаржуваного рішення та на час його перегляду апеляційною інстанцією в жовтні 2017 року вважала достатніми. В той же час відповідач в подальшому знову звільнив її з роботи, а також продовжує переслідувати та вчиняти відносно неї незаконні дії. За таких умов позивач переглянула своє ставлення до рішення суду в частині вирішення вимоги про стягнення відшкодування моральної шкоди, та з огляду на таку поведінку відповідача вважає її розмір недостатнім для покриття усіх спричинених діями відповідача моральних страждань. Окремо апелянт зазначає й про те, що нею були отримані нові докази наявності у відповідача інформації про її статус одинокої матері на час оголошення їй доган та звільнення. Все це з точки зору апелянта обумовлює наявність підстав для перегляду рішення в оскаржуваній частині та стягнення з відповідача на її користь 10 997 200,00 грн. відшкодування моральної шкоди.

Зазначена позиція апелянта не може бути прийнята колегією суддів апеляційного суду. Апеляційний суд переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції на момент постановлення оскаржуваного рішення. З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив наявні у справі матеріали, вірним чином встановив характер правовідносин, що виникли між сторонами, та з врахуванням обставин справи прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. При цьому визначений судом розмір такого відшкодування відповідав обставинам справи та принципам розумності та справедливості. Фактично не заперечуючи цього, позивач просить змінити розмір такого відшкодування виходячи з дій, які відповідач вчинив вже після ухвалення рішення по даній справі та його перегляду в апеляційному порядку. При цьому ні такі дії, ні такі обставини ні були предметом розгляду суду першої інстанції в даній справі, відтак не можуть бути прийняті апеляційним судом та обґрунтовувати наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення. Не може вважатися такою підставою й посилання апелянта на здобутий нею новий доказ неправомірності накладення на неї дисциплінарних стягнень, оскільки такі дії роботодавця належним чином були оцінені судом першої інстанції, який саме через невідповідність таких дій вимогам трудового закону й задовольнив частково позовні вимоги.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що передбачені процесуальним законом підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення в даному випадку відсутні, відтак апеляційна скарга не підлягає до задоволення. При цьому колегія зважає й на те, що наведені апелянтом нові дії відповідача, у зв'язку з якими вона вбачає подальше порушення її прав, може бути підставою для звернення до суду з окремим позовом, однак не може слугувати підставою для зміни рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на досліджені обставини, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 серпня 2017 року залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П.Приходько