Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2958/18
Провадження № 2/376/190/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2019 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Ткаченко Ю.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку посвідчений 27.06.1984 року державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 402.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що в його будинку зареєстрований його син ОСОБА_2, який не проживає в будинку з 2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 у житловому будинку не проживає з весни 2016 року та залишив на вихованні у позивача та його дружини свого неповнолітнього сина, батьківство щодо якого так і не визнав, над ним було встановлено опіку дружиною позивача.

Сусіди свідки підтвердили, що відповідач не проживає у будинку. Відповідач ОСОБА_2 самостійно забрав свої речі з будинку та виїхав у невідомому напрямку, його особисті речі у будинку відсутні, не сплачує жодних платежів щодо утримання будинку, не отримує кореспонденцію, жодних цивільно - правових угод щодо проживання та користування відповідачем житловим будинком між сторонами не укладалось.

Відповідач порушує право позивача вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном, що змушує вимагати усунення перешкод у здійсненні майнових прав власника житла.

За таких обставин, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом та посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України просить суд :

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_1 виданий 27.12.1999 року Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області), таким що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити та не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується копією Договору купівлі-продажу житлового будинку посвідчений 27.06.1984 року державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 402 (а.с.8,9).

Позивач зареєстрував в своєму будинку сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією довідки Виконавчого комітету Сквирської міської ради Київської області №12.09.2018 року №2928 (а.с.10).

Як вбачається з письмових матеріалів справи ОСОБА_2, не проживає в будинку більше одного року, що підтверджується копією Акту депутата Сквирської міської ради Київської області, Дубовенко Юлії Віталіївни від 11 вересня 2018 року, складений в присутності сусідів позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 10 зворотня сторона).

Позивач з дружиною самотужки сплачують комунальні послуги, проводять поточний ремонт будинку, що підтверджується копіями Квитанцій про сплату за газ та світло (а.с.11,12), а також не заперечується відповідачем по справі, про що також свідчить його письмова заява про визнання позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частинами 1,2,4 ст. 3 СК України передбачено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати а оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені угоди.

Судом встановлено, що відповідач по справі є сином позивача, що підтверджується копією Свідоцтва про народження відповідача Серія НОМЕР_2 видане в с. Селезенівка Сквирського району Київської області 28.09.1982 року (кровне споріднення), а тому є членом сім'ї позивача і правовідносини, які виникли між сторонами регулюються вимогами ст. 405 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, позивачу слід усунути перешкоди в користуванні власністю, відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1, оскільки останній не мешкає в будинку більш одного року без поважних причин і відсутня будь - яка домовленість між відповідачем і власником будинку, що суперечить вимогам ст. 405 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3 СК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12,13, 76,81,82,200,206, 247, 258,259,263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_1 виданий 27.12.1999 року Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_1 виданий 27.12.1999 року Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області), таким що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко