Провадження № 2/750/2306/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2019 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого судді Требух Н.В.,
за участі секретаря судового засідання Будаш М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.,
за участі: сторони не з`явились
09.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначила, що спірне майно придбане в період шлюбу з відповідачем за спільні кошти подружжя, а тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Відповідачем відзив не подавався.
Позивач в судове засідання не з`явилвся, її представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримує, на заочний розгляд справи згоден.
Відповідач до суду не з`явився, про час ті місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином.
Фіксація судового засідання не здійснювалась.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
З 24.04.1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.
Як убачається з копії договору купівлі-продажу квартири та відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, 20.08.2010 року, тобто в період шлюбу з позивачем, відповідач придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на вказане майно зареєстровано за відповідачем.
Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
За приписом частини першої статті 70 Кодексу у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Таким чином, статтями 60, 70 Кодексу встановлена презумпція права спільної сумісної власності подружжя щодо майна, яке придбано в період шлюбу, а також рівність часток подружжя.
Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, суд приходить до висновку, що пред`явлений позов повністю ґрунтується на законі, а зазначені в ньому доводи позивача відповідачем не спростовані, що є підставою для його задоволення.
У відповідності до вимог ст..141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 1098 грн. 54 коп. сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ) квартиру АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 1098 грн. 54 коп. у відшкодування сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В.Требух