РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/19474/17

Провадження № 22-ц/4815/1337/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне Підприємство "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці",

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 , Державного підприємства "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області у складі судді Панас О.В. від 16 серпня 2018 року, проголошене в 9 год. 12 хв. в м. Рівне, дата складання повного судового рішення - 20 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" про стягнення заробітної плати.

Позов мотивує тим, що з 8 лютого 2011 року вона була прийнята на роботу в ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" на посаду провідного інженера з комп`ютерних систем.

Згідно наказу № 32 ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" від 15 лютого 2016 року її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме оголошено догану та позбавлено премії за лютий 2016 року.

15 липня 2016 року ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" винесено наказ № 101, згідно якого наказ від 15 лютого 2016 року визнано недійсним.

Вважає, що оскільки до дисциплінарної відповідальності у виді догани вона притягнута незаконно, всупереч вимогам ст. 252 КЗпП України, то премія за лютий 2016 року підлягає до виплати їй у повному розмірі.

Просила суд стягнути з ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" на її користь незаконно не нараховану премію за лютий 2016 року в розмірі 1057,14 грн. з утриманням із зазначеної суми податків та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" про стягнення заробітної плати відмовлено.

Зобов`язано ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" розглянути питання щодо преміювання ОСОБА_1 за лютий 2016 року згідно Положення про преміювання та з врахуванням наказу № 101 від 15.07.2016 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовна вимога про стягнення премії за лютий 2016 року до задоволення не підлягає з тих підстав, що вона ОСОБА_1 не призначалася, а відтак правових підстав для її стягнення немає.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що враховуючи зміну певних обставин, які були підставою для не преміювання ОСОБА_1 та вимог Положення про преміювання працівників ДП "Рівненський ЕТЦ" та з метою захисту трудових прав ОСОБА_1 необхідно зобов`язати ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" розглянути питання щодо преміювання ОСОБА_1 у лютому 2016 року, згідно Положення про преміювання та з урахуванням наказу № 101 від 15.07.2016 року, оскільки лише керівник підприємства наділений повноваженнями щодо преміювання працівників згідно п. 3 Положення.

Не погодившись із вказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій покликається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що оскільки вона була незаконно притягнута до дисциплінарної відповідальності у виді догани, а оголошення зауваження не є дисциплінарною відповідальністю, то відсутні будь-які підстави для не нарахування премії.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позову та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" також подано на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 серпня 2018 року апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що питання стягнення на користь ОСОБА_1 премії за лютий 2016 року в розмірі 1057,14 грн. вже було предметом розгляду у справі № 569/6024/16-ц між тими самими сторонами, рішення у якій набрало законної сили, а тому наявні, передбачені ст. 377 ЦПК України, підстави для скасування судового рішення із закриттям провадження у справі.

Доводить, що премія не була нарахована ОСОБА_1 у лютому 2016 року на підставі п. 1, 1.2. Положення про преміювання працівників ДП "Рівненський ЕТЦ", а не виключно через застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

З урахуванням п. 1 та 1.2. Положення про преміювання, факту неналежного виконання посадових обов`язків, наказів ДП "Рівненський ЕТЦ", рішень виробничих нарад, що мало місце у випадку ОСОБА_1 , і як було встановлено рішенням судів у справі № 569/6024/16-ц, відсутні підстави для нарахування ОСОБА_1 премії за лютий 2016 року.

Вважає, що висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача розглянути питання щодо преміювання ОСОБА_1 за лютий 2016 року згідно Положення про преміювання та з врахуванням наказу № 101 від 15.07.2016 року є безпідставним, оскільки рішення щодо нарахування премії позивачці було прийнято керівником ДП "Рівненський ЕТЦ", шляхом не включення ОСОБА_1 до наказу про преміювання за лютий 2016 року, що відповідає вимогам п.3 Положення про преміювання.

З наведених підстав відповідач просить оскаржуване рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Крім того, ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить її відхилити в зв`язку з безпідставністю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 вказує, що її доводи є безпідставними, необґрунтованими та просить залишити її без задоволення.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" задоволено. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 серпня 2018 року скасовано. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" про стягнення заробітної плати (грошової премії). Вирішено питання про судові витрати.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що позовні вимоги, що заявлені ОСОБА_1 у даній справі є тотожними до заявлених нею вимог у справі 569/6024/16-ц, щодо вирішення яких є рішення суду, яке набрало законної сили. У вказаних справах співпадають сторони, предмет і підстави таких позовних вимог про стягнення премії за лютий 2016 року у розмірі 1057,14 грн.

Постановою Верховного Суду від 3 липня 2019 року постанову Рівненського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що у справі, яка переглядається та у справі № 569/6024/16-ц позов пред`явлено з різних підстав, тому підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 8 лютого 2011 року ОСОБА_1 працює у ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" на посаді провідного інженера з комп`ютерних систем.

Наказом ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" №32 від 15 лютого 2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності провідного інженера ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" ОСОБА_2 . " за невиконання вимог посадової інструкції, вимог пункту 2 розпорядження № 1 по ДП "Рівненський ЕТЦ" від 14 січня 2016 року, наказу № 17 від 25 січня 2016 року, чим порушено трудову дисципліну, провідному інженеру з КС ОСОБА_2. оголошено догану та прийнято рішення при нарахуванні заробітної плати за лютий 2016 року премію ОСОБА_1 не нараховувати повністю відповідно до пункту 1.2 додатку 4 до колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" на 2014-2018 роки.

Підставою для винесення вказаного наказу у ньому зазначено службову записку № 4/02-22 від 28 січня 2016 року, доповідну записку № 3/19 від 9 лютого 2016 року та службову записку ОСОБА_1 від 9 лютого 2016 року.

15 липня 2016 року враховуючи вимоги статті 252 КЗпП України та відсутність станом на 15 лютого 2016 року згоди профспілкового комітету на притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, директором ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" винесено наказ №101, яким наказ № 32 від 15 лютого 2016 року визнано недійсним та в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 та з урахуванням положень статті 148 КЗпП України, вирішено не застосовувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а обмежитися зауваженням щодо неналежного виконання нею посадових обов`язків.

Рішенням Рівненського міського суду від 7 грудня 2016 року у справі №569/6024/16-ц, яке набрало законної сили, у позові ОСОБА_1 до ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди, стягнення втраченого заробітку та невиплаченої щомісячної премії за лютий 2016 року у розмірі 1 057,14 грн. відмовлено за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

З аналізу вказаної норми процесуального права слідує, що закриття провадження у справі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається.

Позови вважаються тотожними тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. Нетотожність одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованої особи за захистом порушеного права.

У даній справі матеріально-правова вимога позивача до відповідача полягає у стягненні не нарахованої премії за лютий 2016 року в розмірі 1057,14 грн., з тих підстав, що позбавлення її премії зумовлено винесенням відповідачем незаконного наказу № 32 від 15 лютого 2016 року про притягненням її до дисциплінарної відповідальності, який в подальшому був визнаний недійсним наказом ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" №101 від 15 липня 2016 року.

В справі № 569/6024/16-ц вимоги ОСОБА_1 було заявлено вимоги про скасування дисциплінарного стягнення, відшкодування моральної шкоди та стягнення з ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" 1057,14 грн. невиплаченої премії за лютий 2016 року.

У вказаній справі позивач обґрунтувала свої вимоги про стягнення не нарахованої премії незаконним притягненням її до дисциплінарної відповідальності на підставі наказу № 32 від 15 лютого 2016 року, який вона оспорювала.

Отже, не зважаючи на тотожність у даній справі, яка переглядається, та у справі № 569/6024/16-ц, сторін та предмету спору в частині стягнення невиплаченої премії за лютий 2016 року, підстави позовів у них є різними.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 3 липня 2019 року по даній справі.

За наведеного, доводи відповідача про наявність підстав для закриття провадження у справі є безпідставними.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оплату праці" структуру заробітної плати складає: основна заробітна плата. Це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до частини другої статті 97 КЗпП України, статті 15 Закону України "Про оплату праці" форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Отже, при вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Частина третя статті 97 КЗпП України тільки зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.

Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду України від 15 травня 2017 року по справі №755/22151/15-ц.

Отже, на підприємствах можуть затверджуватися положення про оплату праці, та, або преміювання. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання.

Пунктом 1 Положення про преміювання працівників ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" передбачено, що умови, показники та розміри щомісячного преміювання встановлюються для начальника підприємства відповідно до контракту та Положення про умови та розміри оплати праці керівників державних підприємств, що належать до сфери управління Держгірпромнагляду України, затвердженого наказом Держгірпромнагляду України від 7.02.2014 року № 24, для працівників підприємства окладно-преміальної форми оплати праці (адміністративно-управлінський персонал, фахівці та технічні службовці) за результатами роботи підприємства за попередній місяць у розмірах: за виконання доведених обсягів робіт та послуг (обсягу реалізації) по підприємству - від 30 до 100% від посадового окладу; за виконання доведених завдань прибутку - від 10 до 15% посадового окладу; за кожний відсоток зростання обсягів робіт та послуг (реалізації) понад завдання - до 1% від посадового окладу; за кожен відсоток зростання прибутку понад завдання - до 0,5 % посадового окладу. Максимальний розмір премії не може перевищувати розмір посадового окладу.

Обчислення премії здійснюється щомісячно на основі даних бухгалтерської та статистичної звітності, виходячи із визначеного розміру премії у відсотках до нарахованої заробітної плати за відпрацьований час за посадовим окладом (п. 1.1. Положення).

Згідно з п.п. 1.2. Положення розмір премії для працівників окладно-преміальної форми оплати праці, може бути зменшений або премія не нараховується повністю у випадках: неналежне виконання посадових обов`язків, наказів ДПІ "Рівненський ЕТЦ", рішень виробничих нарад, Технічної ради - до 100%; наявність обґрунтованих претензій Замовника на якість виконання робіт, строки виконання робіт тощо - до 100 %; несвоєчасна здача звітності, інформацій, подань - до 50 %; порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку - до 50%; наявність дисциплінарних стягнень, зазначених в наказах по підприємству - до 100 %.

Відповідно до п.3 Положення підставою для нарахування премії є наказ по підприємству, складений на підставі службових записок керівників структурних підрозділів, особи відповідальної за автогосподарство, відомості нарахування премії, наданої головним економістом.

Виходячи з аналізу наведених правових норм та Положення про преміювання працівників ДП "Рівненський ЕТЦ", колегія суддів приходить до висновку, що рішення щодо преміювання працівників ДП "Рівненський ЕТЦ" є правом, а не обов`язком керівника вказаного підприємства, яке він може реалізовувати шляхом прийняття відповідного наказу.

Судом встановлено, що за період з вересня 2015 року по січень 2016 року ОСОБА_1 щомісячно проводилося нарахування премії у розмірі від 30% до 100 % посадового окладу, що підтверджується витягами з наказів "про преміювання та виплату надбавок працівникам ДП "Рівненське ЕТЦ".

Згідно бухгалтерської довідки ДП "Рівненський ЕТЦ" №751/02-09 від 14.08.2018 року місячна премія ОСОБА_1 за лютий 2016 року не нараховувалася, згідно з п.1.2 Положення про преміювання працівників ДП "Рівненський ЕТЦ".

Враховуючи, що наказ про преміювання ОСОБА_1 за лютий 2016 року не видавався, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення на її користь не нарахованої премії.

Покликання позивача на те, що наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у виді догани було в подальшому визнано недійсним самим відповідачем, а оголошення їй зауваження не є дисциплінарним стягненням, не свідчать про відсутність підстав для не нарахування їй премії за лютий 2016 року, оскільки Положенням про преміювання передбачено й інші підстави для не преміювання працівника, крім наявності дисциплінарних стягнень.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що зобов`язуючи ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" розглянути питання щодо преміювання ОСОБА_1 за лютий 2016 року згідно Положення про преміювання та з врахуванням наказу № 101 від 15.07.2016 року, суд першої інстанції всупереч вимогам частини першої статті 13 ЦПК України, вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач таких вимог не заявляла, а просила лише стягнути з відповідача незаконно не нараховану премію за лютий 2016 року.

Суд першої інстанції при розгляді справи не звернув уваги на предмет позову та не застосував норми ст.97 КЗпП України та Положення про преміювання працівників ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці", які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, хоч зробив правильні висновки по суті вирішеного спору.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. (пункт 4 частини перша).

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта).

Отже, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови та виключення із її резолютивної частини його абзац другий про зобов`язання відповідача розглянути питання преміювання позивача. У зв`язку з цим апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню. У такому разі розподіл судових витрат згідно зі статтею 141 ЦПК України не проводиться.

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 ЗУ "Про судовий збір", тому понесені відповідачем витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги слід віднести на його рахунок, а судовий збір за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст. ст. 94, 97 КЗПП України, Положенням про преміювання працівників ДП "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці", апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного підприємства "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 серпня 2018 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови

Виключити із резолютивної частини речення: "Зобов`язати Державне підприємство "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" розглянути питання щодо преміювання ОСОБА_1 за лютий 2016 року згідно Положення про преміювання та з врахуванням наказу № 101 від 15.07.2016 року".

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Понесені Державним підприємством "Рівненський експертно-технічний центр Держпраці" витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 1057,20 грн. віднести за його рахунок.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 віднести за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення ухвалено та виготовлено 3.12.2019 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.