21 листопада 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Гусинського М.О.,
при секретарі Мірошниченко В.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Слов`янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -
26.07.2019 р. до Слов`янського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» про стягнення заробітної плати, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 10.06.2017 року він був звільнений з ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» за угодою сторін, де працював охоронником у шостому управлінні. У період часу з січня по червень 2017 року роботодавцем не була виплачена заробітна плата у сумі 20 000,00 грн. На даний час, за його даними, у відповідача рахується заборгованість перед ним по заробітній платі у сумі 20 000,00 грн. за період з січня 2017 року по червень 2017 року. Нарахування йому у 2017 році заробітної плати роботодавцем саме у таких розмірах підтверджується його індивідуальними відомостями по формі ОК-5 з Пенсійного Фонду України, з яких видно помісячне нарахування йому заробітної плати.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР», належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, до судового засідання не з`явився, не повідомив суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не звертався.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 працював у ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» з 16.05.2013 року по 09.06.2017 року (а.с.7).
При звільненні з підприємства остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був. Відповідно до відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за формою ОК-5, за січень 2017р. позивачу нараховано заробітну плату в розмірі 5 029,86 грн., за лютий 2017р.- 4 472,86 грн., за березень 2017р.-4 926,38 грн., за квітень 2017р 4 941,86 грн., за травень - 0,00 грн., за червень 2017р.- 4 680,60 грн., а разом 24 051,56 грн. (а.с.24).
У відповідності до ч.1ст. 94 КЗпП України« Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу».
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені уст.116 КЗпП України.
Згідно зст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці ( норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Відповідно дост.115 КЗпП України,статті 24 Закону України «Про оплату праці»з аробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно дост.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Отже відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець.
Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставіч.1ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ч.8 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).
Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Виходячи з положень ст.168.1.1Податкового кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу; ст.168.1.2 - податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Отже, на відповідача покладено обов`язок по утриманню податків та інших обов`язкових платежів із доходів позивача, отриманих за місцем роботи.
Вимоги ст.ст.47,115,116 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 відповідачем не були виконані, остаточний розрахунок з ним не було проведено, що підтверджується наявністю відомостей про заробіток ОСОБА_1 за спірний період за кодом страхувальника 37716181 (ТОВ «Скат-Центр») у органах Пенсійного фонду України.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Проаналізувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до переконання, що зазначена сума заборгованості з заробітної плати в розмірі 20 000,00 грн. (в межах позовних вимог), з якої підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі, повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача.
При зверненні до суду позивач на підставі п.1 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подачу даного позову.
З огляду на викладене, з відповідача на користь держави має бути стягнуто судовий збір у розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-78, 128, 131, 133, 141, 259, 264-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 4, 83, 116-117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про судовий збір», суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Слов`янського міськрайонного суду М.О. Гусинський