Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 740/3736/14

провадження № 61-5344св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Даніель»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 28 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Бечка Є. М., Шевченка В. М., Шитченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі - ПАТ КБ «Даніель», банк) звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 27 квітня 2007 року між ТОВ «КБ «Даніель», правонаступником якого є ПАТ КБ «Даніель», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №Т-995-04-КА і видано кредит у розмірі 109 630 доларів США на умовах сплати 12,99 % річних за користування кредитом та повного повернення кредиту в строк до 26 квітня 2014 року включно. Крім того, кредитним договором передбачалось стягнення пеня, штрафу за порушення умов договору.

Відповідач не виконав у повному обсязі обов'язки по кредитному договору, порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, в зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість. Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2012 року позовні вимоги позивача задоволено та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором. Таким чином, станом на 22 червня 2015 року заборгованість за кредитним договором по невиплачених відсотках за період з 27 вересня 2012 року по 21 червня 2015 року та по неустойці становить 1 174 942,53 грн з яких: сума несплачених в строк відсотків 242 370,83 грн; сума неустойки 932 571,69 грн.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 грудня 2015 року позов ПАТ КБ «Даніель» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 492 370,83 грн, що складається з 242 370,83 грн несплачених відсотків за користування кредитом за період з 27 вересня 2012 року по 21 червня 2015 року та 250 000 грн пені за прострочення сплати кредиту за період з 27 вересня 2012 року по 21 червня 2015 року. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 28 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 грудня 2015 року змінено в частині розміру стягнутої суми боргу та судових витрат, викладено частини другу та третю резолютивної частини рішення в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПАТ «Комерційний банк «Даніель» 11 202,50 (одинадцять тисяч двісті два) долари США боргу за кредитним договором № Т-995-04-КА від 27 квітня 2007 року та 26 062, 18 грн пені». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 842 грн судового збору. В іншій частині рішення залишено без змін.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання. Рішенням суду із відповідача стягнуто достроково заборгованість за кредитним договором, однак рішення суду не виконано, а тому відповідач зобов'язаний сплачувати відсотки за користування кредитними коштами та нараховану пеню за їх несвоєчасне погашення.

У травні 2016 року ОСОБА_2 надіслав касаційну скаргу, в якій просить оскаржене рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що: суд апеляційної інстанції помилився при розрахунках щодо заборгованості, оскільки стягнення суми несплачених відсотків після 26 квітня 2014 року є протиправним. Стягнення повинно відбуватись у національній валюті.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 червня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 жовтня 2017 року справа призначена до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2018 року відповідач надіслав пояснення, в яких вказує, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 27 квітня 2007 року між ТОВ «КБ «Даніель», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «КБ «Даніель» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № Т-995-04-КА. ОСОБА_2 видано кредит у розмірі 109 630 доларів США на умовах сплати процентів, неустойки за користування кредитом та повного повернення кредиту в строк до 26 квітня 2014 року включно.

Суди встановили, що відповідач не виконав у повному обсязі свій обов'язок по кредитному договору, порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, в зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість.

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2012 року у справі № 2514/5072/12, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 08 квітня 2013 року, задоволено позов ПАТ «КБ «Даніель» та стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку 117 681,26 грн заборгованості за кредитним договором № Т-995-04-КА від 27 квітня 2007 року та додаткової угоди до нього від 25 липня 2008 року за період з жовтня 2011 року по вересень 2012 року включно; 21393,58 грн відсотків за користування кредитом за період з квітня 2012 року по серпень 2012 року включно; 3582,94 грн відсотків за користування кредитом за період з 01 вересня 2012 року по 26 вересня 2012 року включно; 2908,33 грн пені за несплачені в строк відсотки за користування кредитом за період з 28 травня 2012 року по 27 вересня 2012 року включно; 19 276,65 грн пені за несплачені в строк платежі по погашенню кредиту за період з 26 жовтня 2011 року по 27 вересня 2012 року, 197746,82 грн в рахунок дострокового погашення заборгованості за кредитним договором №Т-995-04-КА від 27 квітня 2007 року та додаткової угоди до нього від 25 липня 2008 року, а всього стягнуто 362589,58 грн та 3219 грн у повернення витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Таким чином у справі, що переглядається, після заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2012 року у справі № 2514/5072/12, яким на користь банку було стягнуто достроково заборгованість по кредитному договору № Т-995-04-КА від 27 квітня 2007 року, банк мав право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України.

Встановивши, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2012 року у справі № 2514/5072/12 користь банку було стягнуто достроково заборгованість по кредитному договору № Т-995-04-КА від 27 квітня 2007 року, суди зробили неправильний висновок про задоволення позову про стягнення відсотків за кредитним договором, нарахованих після звернення до суду про дострокове стягнення заборгованості по кредитному договору, та пені.

За таких обставин доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено без додержанням норм матеріального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, та в позові про стягнення заборгованості по відсоткам в сумі 242 370,83 грн та пені в сумі 932 571,69 грн відмовити.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідачем було сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 666,07 грн та за подання касаційної скарги у розмірі 4 384,80 грн, а тому з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені судові витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 28 квітня 2016 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по відсоткам в сумі 242 370,83 грн та пені в сумі 932 571,69 грн.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 28 квітня 2016 року втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Даніель» на користь ОСОБА_2 7 050,87 грн судових витрат, понесених на сплату судового збору.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило