Номер провадження 2/243/2138/2019
Номер справи 243/6503/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(Заочне)

« 13 » листопада 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Гончарової А.О.,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Автокредит Плюс» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 24.01.2014 року між ТОВ «Автокредит Плюс» та ОСОБА_1 підписано Заяву про приєднання до Публічного Договору № КТ00A!, тим самим надано згоду на приєднання до Публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах, визначених у договорі.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання, відповідно до специфікації позивач передав, а відповідач прийняв у платне володіння та користування автомобіль DAEWOO модель Lanos, номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 54 000,00 грн.

Відповідач зобов`язання за Договором фінансового лізингу № КТ00A! від 24.01.2014 року не виконує, внаслідок чого станом на 11.05.2019 року заборгованість за договором становить 143 375,26 грн. , яка складається з:

- заборгованості по відшкодуванню вартості предмету лізингу - 0 грн.;

- простроченої заборгованості по вартості предмету лізингу 41 445,27 грн.;

- заборгованості за нарахованими відсотками - 0 грн.;

- заборгованості за простроченими відсотками 23 724,49 грн.;

- заборгованості за нарахованою комісією - 0 грн.;

- заборгованості за простроченою комісією 3 379,53 грн.;

- заборгованості за нарахованою пенею 67 325,97 грн.;

- заборгованості по штрафам 7 500,00 грн.

Просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» заборгованість у розмірі 143 375,26 грн., судові витрати у розмірі 6 650,64 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2014 року відповідач звернулася до ТОВ «Автокредит Плюс» із заявою про приєднання до публічного договору та між сторонами був укладений Договір фінансового лізингу № КТ00A! від 24.01.2014 року. Згідно з умовами вказаного Договору відповідач отримала від ТОВ «Автокредит Плюс» у платне володіння та користування автомобіль марки DAEWOO модель Lanos, номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 54 000,00 грн. та зобов`язалася сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у розмірі 1280,00 грн., встановленому у Додатку 2 (Графік лізингових платежів), в період з 19 по 24 число кожного місяця.

В порушення п.14.1.3, 14.1.4, 14.3 Договору фінансового лізингу відповідач не сплачує позивачу щомісячні платежі за користування предметом лізингу.

Станом на 11.05.2019 року відповідач має перед позивачем заборгованість на загальну суму 143 375,26 грн. , яка складається з:

- заборгованості по відшкодуванню вартості предмету лізингу - 0 грн.;

- простроченої заборгованості по вартості предмету лізингу 41 445,27 грн.;

- заборгованості за нарахованими відсотками - 0 грн.;

- заборгованості за простроченими відсотками 23 724,49 грн.;

- заборгованості за нарахованою комісією - 0 грн.;

- заборгованості за простроченою комісією 3 379,53 грн.;

- заборгованості за нарахованою пенею 67 325,97 грн.;

- заборгованості по штрафам 7 500,00 грн.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 806 ЦК України та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В той же час, відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення Проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

За змістом ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить смт. Красноторка Донецька область.

Враховуючи те, що відповідач на момент укладання договору і на даний час зареєстрована у смт. Красноторка Донецької області, суд приходить до переконання, що на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 року, у зв`язку з чим позивач повинен був не нараховувати або скасувати відповідачу нараховану пеню за період з 14 квітня 2014 року.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені не підлягають задоволенню, оскільки вони були нараховані після 14 квітня 2014 року.

Що стосується вимог позивача в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 7500,00 грн., то суд приходить до переконання, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ за період з 14 квітня 2014 року, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за Договором фінансового лізингу № КТ00A! від 24.01.2014 року станом на 11.05.2019 року у розмірі 68549,29 грн., яка складається з наступного:

- 0заборгованості по відшкодуванню вартості предмету лізингу - 0 грн.;

- простроченої заборгованості по вартості предмету лізингу 41 445,27 грн.;

- заборгованості за нарахованими відсотками - 0 грн.;

- заборгованості за простроченими відсотками 23 724,49 грн.;

- заборгованості за нарахованою комісією - 0 грн.;

- заборгованості за простроченою комісією 3 379,53 грн.

Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 68549,29 грн., задовольнивши частково позовні вимоги.

Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2150 грн. 64 коп.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 68549,29 грн.

Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 47,81 % ((68549,29 грн. - задоволені вимоги) / (143 375,26 грн. - заявлені позовні вимоги )*100%).

З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1028,22 грн. (2150,64 грн. - сплачений судовий збір * 47,81%), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 1028,22 грн

Крім того, позивачем здійснено витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн., що підтверджується рахунком на оплату №17 від 27.05.2019 року та платіжним дорученням №14805 від 29.05.2019 року.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 68549,29 грн.

Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 47,81 % ((68549,29 грн. - задоволені вимоги) / (143 375,26 грн. - заявлені позовні вимоги )*100%).

З цих задоволених вимог підлягають сплаті витрати на правничу допомогу у сумі 2151,45 грн. (4500,00 грн. понесені витрати на правничу допомогу * 47,81%), які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2151,45 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,128,131,133,141,259,264,265,268,280-283 ЦПК України, ст. ст.526,527,530,1048,1049,1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» (49126 м. Дніпро, пр. Праці, 2Т, ), заборгованість за Договором фінансового лізингу № КТ00A! від 24.01.2014 року у розмірі 68 549,29 грн. (шістдесят вісім тисяч п`ятсот сорок дев`ять гривень 29 копійок), судовий збір у сумі 1028,22 грн. (одна тисяча двадцять вісім гривень 22 копійки) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2151,45 грн. (дві тисячі сто п`ятдесят одна гривня 45 копійок).

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 18 листопада 2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова