Постанова

Іменем України

17 січня 2019 року

м. Київ

справа № 757/2372/15-ц

провадження № 61-26258св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року в складі колегії суддів: Українець Л. Д., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Позовна заява ТОВ «Порше Мобіліті» мотивована тим, що 10 квітня 2013 року між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 212 069,76 грн, що еквівалентно 26 040 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля Volkswagen T5GP Kasten, який було передано у заставу з метою забезпечення виконання кредиту. Кредитні зобов'язання позичальника також були забезпеченні порукою ОСОБА_5 З травня 2013 року ОСОБА_4 почав порушувати свої зобов'язання за договором щодо сплати щомісячних платежів, а з березня 2014 року взагалі перестав сплачувати щомісячні платежі. У позичальника виникла заборгованість перед кредитором у розмірі 1 197 949,57 грн, яка складається з основного боргу зі сплати кредиту - 656 244,62 грн, збитків - 49 024,85 грн, штрафу - 77 230,58 грн, пені - 5 727,42 грн, 3 % річних - 34 138,82 грн та інфляційних втрат - 375 583,28 грн.

На підставі викладеного ТОВ «Порше Мобіліті» з урахуванням уточнених позовних вимог просило стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 197 949,57 грн.

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою.

Позовна заява ОСОБА_5 мотивована тим, що 05 червня 2014 року кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, тому зобов'язаний був пред'явити вимогу до позичальника протягом шести місяців з указаної дати. Оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» не пред'явило вимоги до поручителя протягом шести місяців, а до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості звернулося лише у січні 2015 року, то порука припинилася в силу вимог частини четвертої статті 559 ЦК України.

На підставі викладеного ОСОБА_5 просила визнати припиненою її поруку та умови поруки, передбачені кредитним договором від 10 квітня 2013 року, укладеним між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», третя особа - ОСОБА_5, про визнання кредитного договору частково недійсним.

Позовна заява ОСОБА_4 мотивована тим, що умови кредитного договору, укладеного між сторонами, містять несправедливі умови, всі платежі за ним, зокрема щомісячні платежі, повинні бути сплачені в національній валюті з розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в дол. США.

На підставі викладеного ОСОБА_4 просив визнати частково недійсними умови кредитного договору та загальні умови кредитування від 10 квітня 2013 року з усіма додатками та графік погашення кредиту до нього в частині здійснення розрахунку усіх сум договору з посиланням на еквівалент у дол. США.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року (в складі судді Фаркош Ю. А.) позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2013 року в розмірі 696 110,86 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах на користь ТОВ «Порше Мобіліті судовий збір у розмірі 3 654 грн. Відмовлено у задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальник порушив умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів за первісним позовом.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, в частині залишення без задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 до ТОВ «Порше Мобіліті», ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою та в частині стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судового збору в розмірі 3 654 грн, ухвалено в цій частині нове рішення. Зустрічний позов ОСОБА_5 до ТОВ «Порше Мобіліті», ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою задоволено. Визнано поруку ОСОБА_5 на підставі кредитного договору від 10 квітня 2013 року, укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті», ОСОБА_4 та ОСОБА_5, такою, що припинена. Позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2013 року в розмірі 802 541,96 грн, що складається з: основного боргу зі сплати кредиту - 656 244,62 грн, пені - 5 727,42 грн, 3 % річних - 34 138,82 грн, штрафу - 77 230,58 грн, збитків - 29 200,52 грн. У задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_4 про стягнення збитків у розмірі 19 824,33 грн та інфляційних втрат у розмірі 375 583,28 грн відмовлено. У задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 447,92 грн. Стягнуто з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_5 судовий збір за подання зустрічної позовної заяви у розмірі 243,60 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір за подання зустрічної позовної заяви у розмірі 243,60 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 852,45 грн. Стягнуто з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_5 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 277,66 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір за подання зустрічної позовної заяви у розмірі 2 277,66 грн.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Порше Мобіліті», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про визнання поруки припинено, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 та задовольнити позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з ОСОБА_4

У решті рішення апеляційного суду не оскаржується, тому відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України судом касаційної інстанції не переглядається.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд залишив поза увагою умови поруки, якими визначено строк її дії до повного виконання зобов'язань позичальника. Оскільки зобов'язання за кредитним договором не були виконані, то порука є чинною.

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 подала до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що 05 червня 2014 року кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, проте не пред'явив вимоги до поручителя протягом шести місяців, а до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості звернувся лише у січні 2015 року, тому порука припинилася відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України.

16 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою і другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що 10 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті», ОСОБА_4 (позичальник) та ОСОБА_5 (поручителем) укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 212 069,75 грн (еквівалент суми кредиту в дол. США - 26 040 дол. США), строк кредиту - 60 місяців, процентна ставка - 9,9 % (змінна ставка відповідно до статті 2.3 загальних умов кредитування), цільове призначення кредиту - придбання автомобіля VW T5GP Kasten.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 укладено договір застави транспортного засобу від 15 квітня 2013 року, предметом якого є автомобіль VW T5GP Kasten.

Суди також встановили, що кредитні зобов'язання позичальника були забезпеченні порукою ОСОБА_5

11 червня 2014 року ТОВ «Порше Мобіліті» на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 направили вимоги про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, які залишені позичальником та поручителем без задоволення.

Апеляційний суд встановив, що внаслідок порушення позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість перед ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі 802 541,96 грн, яка складається з: основного боргу зі сплати кредиту - 656 244,62 грн, пені - 5 727,42 грн, 3 % річних - 34 138,82 грн, штрафу - 77 230,58 грн, збитків - 29 200,52 грн.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України).

Однак у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 11 червня 2014 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя.

Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Змінивши строк виконання основного зобов'язання, банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише у січні 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що зобов'язання поручителя ОСОБА_5 припинились відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки досудова вимога про дострокове повернення кредиту була направлена поручителю 11 червня 2014 року, а з відповідним позовом до суду кредитор звернувся у січні 2014 року - тобто після спливу шестимісячного строку.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо дії поруки до повного виконання позичальником кредитних зобов'язань, оскільки умови поруки про її дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не означають установлення строку припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В.С. Висоцька

В.В. Пророк