13 листопада 2019 року
Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi головуючої суддi - Панас О.В. при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В. розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному у спрощеному провадженні позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , -
ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович, у якому просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієва Артема Анатолійовича № 9919 від 04 жовтня 2017 року таким, що не підлягає виконанню.
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кітовський В.Л. подав письмову заяву згідно якої позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю та просив позов задовольнити, слухати справу без його участі. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання повторно не з`явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович, згідно поданої до суду заяви просив справу розглянути за його відсутності.
За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових матеріалів з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України, проти чого не заперечив представник позивачки.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2019 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено розгляд справи на 14.00 год. 08.10.2019 року в приміщенні суду з викликом сторін. Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2019 року було задоволено заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову, зупинено стягнення за виконавчим провадженням ВП № 59643548, яке здійснює Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича вчиненого 04 жовтня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 9919, до вирішення справи по суті.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області від 04 березня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, заочне рішення Рівненського міського суду від 29 вересня 2010 року залишено без змін.
- 4039,76 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 224,52 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом;
- 206,44 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Свідоцтвом про шлюб підтверджується, що прізвище позивачки змінено з « ОСОБА_4 » на «Река» після реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 ,15.10.2013 року відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції , актовий запис № 1556. 04 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим Артемом Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис №9919 про стягнення з позивачки на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №ROHPGK20690209 від 08 червня 2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 01 серпня 2017 року грошових коштів у сумі 116 002,16 доларів США, що за курсом 25,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01 серпня 2017 року складає 2 998 655 гривень 84 коп., з урахуванням:
-заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25 000 доларів США,
-заборгованості за відсотками у розмірі 39 603,34 доларів США,
-заборгованості з комісії у розмірі 6 398,82 доларів США,
-заборгованості з пені у розмірі 45 000 доларів США.
У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 08 червня 2007 року по 01 серпня 2017 року і він може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років.
Виконавчий напис вчинено на розрахунку заборгованості за договором №ROHPGK20690209 від 08 червня 2007 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_3 , станом на 01 серпня 2017 року.
Розрахунок виконано наростаючим підсумком з 11 червня 2007 року.
Постановою головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 24 липня 2019 року відкрито виконавче провадження №59643548 за заявою АТ КБ «Приватбанк» щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієва Артема Анатолійовича №9919 від 04 жовтня 2017 року.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються,
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.
З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001, яка не передбачала стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса на підставі кредитного договору.
За таких обставин, виконавчий напис нотаріуса Завалієва А.А. від 04 жовтня 2017 року є незаконним та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, суд вказав:
«Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису».
Позивачка у позові посилалася на порушення нотаріусом порядку вчинення нотаріальної дії та неправомірності вимог відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що доводи позивача заслуговують на увагу та не заперечені і не спростовані відповідачем жодними доказами.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
З наведеного положення закону вбачається, що нотаріусом може бути вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості з фізичної особи виключно за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Проте у виконавчому написі від 04 жовтня 2017 року вказано, що стягнення здійснюється за період з 08 червня 2007 року по 01 серпня 2017 року, а розрахунок на якому вчинено напис виконано наростаючим підсумком з 11 червня 2007 року.
Таким чином, виконавчий напис вчинено щодо стягнення заборгованості за період більше десяти років, що складає більше трьох років, а відтак не відповідає вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
- 4039,76 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 224,52 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом;
- 206,44 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
З метою погашення вказаної заборгованості судом було звернено стягнення на предмет іпотеки квартиру № АДРЕСА_1 , АДРЕСА_7 складається з 2-х житлових кімнат, загальною площею 46,6 АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .
«Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України».
Таким чином, стягнення за спірним виконавчим написом відсотків, комісій та пені за кредитним договором №RОНРGК20690209 від 08.06.2007 року за період після 05.05.2009 року свідчить про неправомірність вимог стягувача, а тому виконавчий напис є незаконним.
З досліджених судом документів також вбачається, що виконавчий напис вчинено на розрахунку заборгованості.
Відповідно до п. 2 Глави 12 «Виконавча сила нотаріального документа» Порядку, виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, то він має бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріального документа.
Згідно з п. 5.1-5.3 Порядку, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.
Виконавчий напису нотаріуса вчинено на розрахунку заборгованості за договором №ROHPGK20690209 від 08 червня 2007 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_3 станом на 01 серпня 2017 року, на якому міститься печатка Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» та підпис невідомої особи. Виконавчий напис нотаріуса та розрахунок заборгованості прошиті та скріплені печаткою приватного нотаріуса.
Однак, розрахунок заборгованості не є документом, який встановлює заборгованість, також він не є випискою з особового рахунку боржника, а тому вчинення на ньому виконавчого напису є незаконним, оскільки не було передбачено чинним законодавством на час вчинення виконавчого напису.
Відповідно до п. 2.3 Глава 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
Позивачка вказувала, що не отримувала будь-яких повідомлень від банку з вимогою про усунення порушення основного зобов`язання.
Відповідачем вказана обставина не була спростована відповідними доказами.
За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієва Артема Анатолійовича № 9919 від 04 жовтня 2017 року таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На виконання вищевказаних вимог, представником позивачки, на стадії дослідження доказів та до судових дебатів, було надано суду : копію договору про надання правової допомоги від 26 липня 2019 року; копію меморіального ордера від 29 липня 2019 року на суму 3000,00 грн., копія квитанції АТ «Ощадбанк» від 29 липня 2019 року на суму 3000,00 грн.
З врахуванням того, що дана справа за визначенням ЦПК є малозначною, розглядалася у спрощеному позовному провадженні, фактично витраченого часу в судових засіданнях не було при цьому суд враховує, що з долучених до справи доказів не вбачається жодного запиту адвоката, достовірних доказів затрати визначеного робочого часу адвоката на спілкування, підготовку нормативної бази, позову та пред`явлення його до суду, а тому суд зменшує розмір правничої допомоги, який підлягає до стягнення з відповідача до 1000,00 грн. Що стосується понесених позивачкою судових витрат у формі судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн. за подачу позову до суду, та 384,20 грн. за подачу заяви про забезпечення позову. Фактична сплата позивачкою судового збору за подачу позовної заяви та забезпечення позову , підтверджується оригіналами банківських квитанцій на вказану суму. Всього підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати на загальну суму 2152 (дві тисячі сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,280-284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позивачка: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя: О.В.Панас