Провадження № 2/234/67/19
18 січня 2019 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Переверзевої Л.І.,
секретаря Ситник О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, суд
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна, посилаючись на наступні обставини.
8 жовтня 2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час проживають з відповідачкою.
З березня 2015 року сімейні стосунки між ними були припинені через відсутність взаєморозуміння. Рішенням Краматорського міського суду Донецької область від 22.10.2015 року шлюб між ними було розірвано.
В подальшому зазначена квартира була позивачем продана. На виручені від продажу кошти, він відразу придбав будинок за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Михайла Вербицького (Крупської), 159
Спірний будинок був зареєстрований на імя відповідачки ОСОБА_2. Оригінал договору купівлі продажу зазначеного будинку знаходиться у відповідачки. Вартість оцінки на час купівлі він не памятає.
Згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
До теперішнього часу, між ними не досягнуто домовленості про порядок поділу нерухомого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності
Відповідно до ч.2 ст.60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно ч. 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами норм Кодексу про шлюб та сімю України" у випадку, якщо котрийсь із подружжя зробив вкладення у придбання спільного майна за рахунок майна, яке належало йому до одруження або було одержане ним під час шлюбу в дар, у порядку спадкування, надбане за кошти, що належали йому до шлюбу, або іншого роздільного майна, то ці вкладення (в тому числі вартість майна до визнання його спільною сумісною власністю на підставі ст. 62 Сімейного кодексу України) мають враховуватися при визначенні часток подружжя у спільній сумісній власності (ст. 68 Сімейного кодексу України).
Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України за №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»:
-спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані (ч.2 п.23 Постанови);
-до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК) ( 2947-14 ) (п.24 Постанови);
-поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п.22 Постанови).
Просив суд визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, житловий будинок №159 по вул. Михайла Вербицького (Крупської) у м. місті Краматорськ Донецької області.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 9/10 частки житлового будинок № 159 по вул. Михайла Вербицького (Крупської) у м. місті Краматорськ Донецької області.
Визнати за відповідачкою ОСОБА_2 право власності на 1/10 частку житлового будинок № 159 по вул. Михайла Вербицького (Крупської) у м. місті Краматорськ Донецької області.
В судове засідання позивач та представник не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідачка в судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки не повідомила суд.
Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не повідомив суд про причини своєї неявки. Позивач не заперечував проти заочного вирішення справи.
Суд вивчивши письмові докази по справі, дослідивши матеріали справа, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Стаття 70 Сімейного Кодексу України передбачає, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 знаходився в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 з 8 жовтня 2005 року.
Рішенням Краматорського міського суду Донецької область від 22.10.2015 року шлюб між ними було розірвано.

В період шлюбу батько позивача ОСОБА_5, подарував позивачу однокімнатну квартиру, розташовану в АДРЕСА_1, що підтверджується договором від 05.07.2008 року. Згідно договору дарування квартири від 05.07.2008 року вартість квартири складала 13688 гривень.

В подальшому зазначена квартира була позивачем продана. На виручені від продажу кошти, він придбав будинок за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Михайла Вербицького (Крупської), 159.

16 червня 2012 року ОСОБА_1 продав зазначену квартиру та за виручені кошти купив спірний будинок. Оціночна вартість квартири на дату укладання договору купівлі-продажу складала 33200,00 гривень.

Спірний будинок був зареєстрований на імя відповідачки ОСОБА_2.

Згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

До теперішнього часу, між ними не досягнуто домовленості про порядок поділу нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності

Відповідно до ч.2 ст.60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 61 Сімейного Кодексу України визначає обєкти права спільної сумісної власності. Обєктами спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь які речі , а також грошові сумі заробітна плата, пенсія, стипендія та інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну ) установу.

Згідно ч. 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами норм Кодексу про шлюб та сімю України" у випадку, якщо котрийсь із подружжя зробив вкладення у придбання спільного майна за рахунок майна, яке належало йому до одруження або було одержане ним під час шлюбу в дар, у порядку спадкування, надбане за кошти, що належали йому до шлюбу, або іншого роздільного майна, то ці вкладення (в тому числі вартість майна до визнання його спільною сумісною власністю на підставі ст. 62 Сімейного кодексу України) мають враховуватися при визначенні часток подружжя у спільній сумісній власності (ст. 68 Сімейного кодексу України).

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання будинку номер 6 по вулиці Челябінській в місті Краматорську Донецької області обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині розподілу вищезазначеного житлового будинку.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те,що між позивачкою і відповідачем існує домовленість про розподіл майна або шлюбний договір.

В звязку з чим суд вважає, що за позивачем ОСОБА_1 має бути визнано право власності на 9/10 частин житлового будинку номер 159 по вулиці Михайла Вербицького (Крупської) в місті Краматорську Донецької області.

На підставі статей 69,70,71 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 5,15,30,60,62,209,212,213,215,280 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна задовольнити.

Визнати будинок номер 159 по вулиці Михайла Вербицького (Крупської) в місті Краматорську Донецької області обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Розподілити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будинок номер 159 по вулиці Михайла Вербицького (Крупської) в місті Краматорську Донецької області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 9/10 частин житлового будинку номер 159 по вулиці Михайла Вербицького (Крупської) в місті Краматорську Донецької області.

Визнати за ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/10 частину житлового будинку номер 159 по вулиці Михайла Вербицького (Крупської) в місті Краматорську Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Донецького суду Донецької області протягом тридцяти днів зі дня проголошення.

Суддя ОСОБА_6