Номер провадження: 22-ц/813/2553/19
Номер справи місцевого суду: 520/2103/18
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та дружину, на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Салтан Л.В. 18 липня 2018 року у м. Одеса, -

встановила:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та дружину (а.с. 2-3, 19-21, 28-31).

В обгрунтування позову посилалася на те, що 18 лютого 2016 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 125. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем і перебуває на його утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Спільне господарство не ведеться з серпня 2016 року. Фактичні подружні відносини припинилися з вересня 2016 року.

З народження сина позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, жодних доходів, крім соціальних виплат по догяду за дитиною не має, і тому потребує допомоги від відповідача.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2018 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 125. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 8 000,00 гривень щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі 1 000,00 гривень щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 21 лютого 2018 року до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 1 409, 60 гривень (а.с. 120-122).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким визначити розмір аліментів на утримання дитини у сумі 2 500,00 гривень, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, посилання суду першої інстанції про наявність доходу ОСОБА_1 у розмірі 50 доларів США є необгрунтованим та не підтвердженим жодним належним доказом. Крім того, судом не було враховано, що згідно довідки АТ «Приватбанк», сукупний дохід відповідача за період з 09 вересня 2016 року по 17 квітня 2018 року (18 місяців) складає 164 873, 04 гривень, тобто, розмір середньомісячного доходу становить 9 159, 61 гривень. Таким чином, стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти у сукупному розмірі 9 000 гривень, суд не врахував, що сума, яка залишається у розпорядженні ОСОБА_1 , становить лише 159, 61 гривень на місяць (а.с. 135-136).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_2 та стягуючи на її користь з ОСОБА_1 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 8 000,00 гривень щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має достатній дохід для оплати цих аліментів, та не спростував зазначеного.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 18 лютого 2016 року, від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 125. Рішення суду у вказаній частині ОСОБА_1 у апеляційному порядку не оскаржується.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 50 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При ухваленні рішення суд першої інстанції, у якості доказів наявності у відповідача постійного доходу, послався на відомості всесвітньої біржі працевлаштування працівників, що працюють віддалено, згідно яких, на думку суду, ОСОБА_1 отримує заробітну плату у розмірі 50 доларів 00 центів за годину.

Однак, при цьому, судом не наведено у оскаржуваному рішенні жодного належного та допустимого доказу, який би підтвердив факт офіційного працевлаштування відповідача, відсутні відповідні документи, що підтверджують отримання ОСОБА_1 заробітної плати у розмірі 50 доларів 00 центів за годину.

Таким чином, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження фактів офіційного працевлаштування ОСОБА_1 на всесвітній біржі працевлаштування працівників, що працюють віддалено, отримання ним заробітної плати у розмірі 50 доларів 00 центів за годину, а також наявності у відповідача на праві власності рухомого та/або нерухомого майна, грошових коштів, у зв`язку із чим колегія суддів вважає не підтвердженою можливість ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом першої інстанції розмірі 8 000 гривень щомісячно.

Одночасно, колегія суддів враховує, що згідно Виписки по рахункам, виданої ПАТ «КБ «Приватбанк» від 17 травня 2018 року, за період з 09 вересня 2016 року по 17 квітня 2018 року (18 місяців) доход ОСОБА_1 склав 164 873, 04 гривень (а.с. 55-91). Таким чином, розмір середньомісячного доходу відповідача становить 9 159, 61 гривень.

Тому апеляційний суд доходить до висновку, що сума аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на утримання дитини, з урахуванням доказів середньомісячного доходу відповідача у сумі 9 159, 61 гривень, має становити тверду грошову суму 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 вересня 2034 року.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі 1 000,00 гривень щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 21 лютого 2018 року до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, за правилами ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини аліменти до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз вказаних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 є особою працезданого віку, має дохід, на його утриманні не перебувають інші особи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість ОСОБА_1 сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1 000 гривень до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, встановивши невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу, а оскаржуване судове рішення змінює в частині визначення щомісячного розміру аліментів та постановляє стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 вересня 2034 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст. 374, ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, ст.390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2018 рокузмінити в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 вересня 2034 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 29 листопада 2019 року

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе