Справа № 482/561/19
Номер провадження 2/482/367/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання Андрусенко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, від імені та в інтересах якої на підставі договору діє адвокат Біленський А.Г., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок.

В своїх вимогах позивач посилається на те, що 16 квітня 2004 року позивач та відповідач домовились про всі істотні умови укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Цього ж дня, на виконання домовленості позивач, ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 всю суму грошей у розмірі 2000 гривень, яка відповідала ціні житлового будинку, а також 500 гривень за земельну ділянку.

На підтвердження досягнення домовленості між сторонами та передачі грошей, ОСОБА_2 склав розписку, в якій вказав, що він дійсно продав ОСОБА_1 і житловий будинок за вказаною адресою, вказав його характеристики, а також ціну, та підтвердив, що отримав всю суму грошей повністю.

Також, на виконання умов досягнути між сторонами домовленості, ОСОБА_1 , отримала від відповідача ключі від будинку, технічний паспорт на будинок, що був проданий.

Позивач має місце реєстрації у вказаному будинку, неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про нотаріальне оформлення документів, але відповідач ігнорував такі вимоги.

З посиланням на те, що зі свого боку позивач виконав всі умови договору, передавши ОСОБА_2 грошові кошти та отримавши у власність житловий будинок, проте, зобов`язання здійснити дії, необхідні для нотаріального оформлення договору, з боку відповідача залишилися невиконаними, відповідно до вимог ч.2 ст. 220 ЦК України, просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 16.05.2004 р., укладеного між нею та ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд про їх задоволення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав, просить справу слухати за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 01.10.1999 року державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори в реєстрі за № 2-998, з копії технічного паспорту КП «Новоодеське МБТІ», реєстровий № 41 та з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за № НОМЕР_2 від 01.06.2005 р. вбачається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з усіма господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно розписки від 16.04.2004 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000,00 ( дві тисячі) гривень за житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та 500,00 (п`ятсот гривень) за земельну ділянку біля будинку, що підтверджено розпискою.

16 квітня 2004 року відповідач склав документ від свого імені, що мав назву довіреність, яка не була посвідчена у передбаченому законом порядку, відповідно до змісту якого доручив позивачу оформити будинок, та зазначив, що передає їй повноваження у вирішенні цього питання.

Тобто, відповідач, отримавши кошти за продане майно та передавши його покупцеві, усунувся від обов`язків по нотаріальному оформленню договору купівлі-продажу.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про нотаріальне оформлення документів, але відповідач ігнорував такі вимоги.

Так, 11 грудня 2017 року, 11 лютого 2018 року,19 серпня та 31 січня 2019 року за допомогою програмного забезпечення ресурсу, що дозволяє ідентифікувати адресата у мережі інтернет, позивач зверталась до відповідача та просила про зустріч та належне оформлення документів, просила його прийти до Новоодеської державної нотаріальної контори для оформлення договору купівлі-продажу вищезгаданого будинку, але той щоразу ігнорував її прохання, що підтверджено скріншотами програмного забезпечення ресурсу, що дозволяє ідентифікувати адресата у мережі інтернет, дослідженими під час розгляду справи.

Відповідно до довідки Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області за № 105 від 04.02.2019 р., позивач з 02.06.1990 року зареєстрована по АДРЕСА_1 .

06 листопада 2007 року ОСОБА_1 , як набувачу прав власника на спірний житловий будинок, був виданий державний акт серії НОМЕР_3 про право власності на земельну ділянку площею 0,1792 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 203 ч. 5 ЦК України - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України - договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну та припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити певну грошову суму.

Приймаючи до уваги, що позивач виконала всі істотні умови договору, а відповідач не виконав свого обов`язку щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог на підставі ст. 220 ч. 2 ЦК України, яка передбачає, що якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд в праві визнати такий договір дійсним.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнаються іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням зазначеного, суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на домоволодіння.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати по сплаті судового збору, понесені нею при подачі позову до суду у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 16.04.2004 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з усіма надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 - 768 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області В.О. Баранкевич