Провадження № 2/537/250/2019
Справа № 537/5496/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.03.2019 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Маханькова О.В.,
за участю секретаря судового засідання Скічко Н.В.,
представника позивача адвоката ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на дитину, -
В листопаді 2018 року до Крюківського районного суду м. Кременчука звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на малолітню доньку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.10.2009 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Центральному відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ. (актовий запис № 931.19.04.2010 року) У них народилась донька ОСОБА_4, згідно свідоцтва про народження від 29.04.2010 року виданого Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького МУЮ.
06.02.2017 року шлюб між сторонами, за ініціативою відповідачки, було розірвано рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука, яке набрало чинності 27.03.2017 року. 15.11.2018 року позивач отримав судовий наказ Крюківського районного суду від 26.10.2018 року про стягнення з нього аліментів на малолітню доньку ОСОБА_4, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісяця. Розгляд справи проведено без його участі.
Позивач зазначає, що весь час окремого проживання після розірвання шлюбу, незважаючи на добровільну сплату аліментів, відповідачка постійно намагається тим чи іншим способом, обмежити його спілкування з дитиною.
Позивач вважає, що суд, розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 про стягнення з нього аліментів та винісши судовий наказ без його участі, не врахував те, що позивач не має постійного місця роботи, дохід якщо і має, то нерегулярний та мінливий, а також те, що позивач добровільно надавав матеріальну допомогу дитині, купляв їй необхідні речі, одяг, взуття, що підтверджується відповідними чеками і квитанціями.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявилась, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена,відзив на позов не надала, про поважність причин неявки суду не повідомила.
Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог у звязку з наступним.
Відповідно до ч.ч.1,2, 3 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.(ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України).
Обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони (ч.1 ст.81 ЦПК України).
В судовому засіданні встановлено, що 10 жовтня 2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у Центральному відділі РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції.
19 квітня 2010 року у них народилась донька ОСОБА_4, згідно свідоцтва про народження від 29.04.2010 року виданого Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції.
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.02.2017 року шлюб між сторонами було розірвано.

26.10.2018 року Крюківським районним судом м. Кременчука видано удовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 07 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Під час видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України), отже, суд не зобовязаний перевіряти доказами зазначені заявником відомості та доводи, щодо сплати та/або несплати аліментів.

Для видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини, відповідачка зазначала, що позивач не надає матеріальної допомоги взагалі, має постійне місце роботи та ухиляється від сплати аліментів, у звязку з чим прохала суд винести судовий наказ про стягнення аліментів.

Вищевказані твердження відповідачки, про ненадання позивачем дитині матеріальної допомоги, спростовуються дослідженими судом доказами.

Так, працюючи у виробничому підрозділі «КТУ Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» ПАТ «Українська залізниця», в період з вересня 2016 року по червень 2017 року у позивача відраховувались аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно, що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 01.09.2016 року та довідкою №3916 від 22.11.2018 року.

Після звільнення з роботи позивач продовжував перераховувати аліменти на утримання доньки на користь відповідачки. Так, в період з липня 2017 року по листопад 2018 року, позивач добровільно перерахував відповідачці аліменти на утримання доньки на загальну суму 24 296 грн., що підтверджується квитанціями.

Також, позивачем, з власної ініціативи, було придбано для доньки речі, а саме одяг та інші речі.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 у справі 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (правовий висновок Верховного суду в постанові №486/466/18 від 10.09.2018 року та постанові №699/678/16-ц від 24.10.2018 року).

Аналогічні правові позиції Верховного суду викладені у постанові №486/466/18 від 10.09.2018 року та постанові №699/678/16-ц від 24.10.2018 року, а саме Верховним судом зазначено: Установивши, що відповідач офіційно не працює та має нерегулярний дохід, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення аліментів у частці від його заробітку (доходу).

На час розгляду справи позивач не має постійного місця роботи. Працює тимчасово, зі змінною періодичністю, що виключає можливість системного отримання заробітку (доходу). Доказів протилежного суду не було надано.

Таким чином, з огляду на обумовлені ч.1 ст.184 СК України обставини (нерегулярний, мінливий дохід) розмір аліментів підлягає визначенню у твердій грошовій сумі.

Виходячи з системного аналізу статей 181, 192 Сімейного кодексу України, враховуючи всі обставини, є правові підстави для зміни способу стягнення аліментів на дитину з частини від заробітку (доходу) на тверду грошову суму.

При визначенні розміру аліментів підлягають врахуванню стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Виконання передбачених ст.150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини, повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно.

Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Доводи ж позивача щодо розміру аліментів у 2000 гривень щомісячно, з огляду на обставини справи, підлягають задоволенню.

Отже з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягуваних з ОСОБА_1 аліментів з частки від його заробітку у розмірі ј частини доходів на тверду грошову суму у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений на обох сторін по справі.

При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, а тому позов є законним та обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, що відповідає вимогам закріпленим ч. 1 ст. 191 СК України.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимоги позивача ОСОБА_1 обґрунтовані та доведені в судовому засіданні доказами, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 768 грн 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.10,81,141,,263-266, 280-282, 354,355,430 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, який визначено судовим наказом Крюківського районного суду м. Кременчука від 26 жовтня 2018 року та стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до Закону, в розмірі 2000 (дві тисячі) грн, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, тобто до 19.04.2028 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Судовий наказ, виданий Крюківським районним судом м. Кременчука від 26жовтня2018 року № 537/4063/18 після набрання рішенням законної сили - відкликати шляхом повернення до суду, що його видав.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О.В. Маханьков

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12.03.2019року.