ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» січня 2019 року

м. Харків

справа № 757/7568/18-ц

провадження № 22з/818/77/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.

учасники справи:

заявник - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В.,

заінтересовані особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія», ОСОБА_2

розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» про відвід судді ОСОБА_3. за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року у складі судді Омельченко К.О.

в с т а н о в и в:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року, у якій ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2018 року виправлено описку, тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2 шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання ним зобов'язань, покладених на нього рішеннями суду у виконавчому провадженні № 55393614 з примусового виконання виконавчого листа №638/4258/13-ц про стягнення зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року витребувано матеріали справи з Дзержинського районного суду м. Харкова.

16 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» до суду апеляційної інстанції подав заяву про відвід судді ОСОБА_3.

Заява мотивована тим, що на вказану ухвалу ОСОБА_2 вже було подано апеляційну скаргу, яку залишено без задоволення, після чого ним повторно подано апеляційну скаргу на ту ж саму ухвалу, проте, у відкритті апеляційного провадження відмовлено, однак, він, діючи недобросовісно та усупереч закону, втретє звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року.

Вказав, що ОСОБА_2 втретє подано апеляційну скаргу на одне й те саме судове рішення, що свідчить про недобросовісне здійснення ним процесуальних прав з метою перешкоджання виконанню рішення суду та спрямовано на розподіл справи конкретному судді шляхом маніпуляції автоматизованим розподілом справ.

Зазначив, що на офіційному сайті Вищої ради правосуддя оприлюднено повідомлення судді ОСОБА_3. про факт ймовірного втручання в його діяльність на посаді судді, яке подано у зв'язку з розглядом судової справи, в межах якої і було заявлено подання державним виконавцем про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання ним рішення суду по справі №638/4258/13-ц, виконавче провадження №55393614, що свідчить про неправомірний тиск на суддю ОСОБА_3. з боку невідомих осіб, пов'язаний з розглядом справи за поданням державного виконавця Рубель І.В у виконавчому провадженні, де стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія», а боржником - ОСОБА_2

Вказав, що для об'єктивного вирішення вказаного питання та унеможливлення будь-якого, навіть щонайменшого, сумніву щодо об'єктивності судді ОСОБА_3., необхідно відвести вказаного суддю від розгляду справи, оскільки наявні ознаки психологічного тиску на суддю з боку невідомих осіб. При цьому, результат перевірки зазначеного факту на даний час відсутній.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 січня 2019 року заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» відвід судді ОСОБА_3. визнано необґрунтованим.

Перевіривши доводи заяви судова колегія вважає, що підстави для задоволення відводу відсутні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (іі) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Зокрема, згідно пунктів 3-5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що сумніви у об'єктивності і неупередженості у заявника виникли у зв'язку із наявністю невирішеного звернення судді ОСОБА_3. до Вищої ради правосуддя про втручання невстановленої особи у його професійну діяльність, що не дає підстав для сумнівів у неупередженості судді та не може бути підставою для відводу, оскільки сам факт такого звернення свідчить про дотримання суддею вимог статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та вчинення ним дій, спрямованих на забезпечення незалежності судової влади.

Крім того, зі змісту вказаного звернення не вбачається, що неправомірний тиск на суддю вчинено саме з боку учасників даної справи.

Посилання заявника на неодноразове подання ОСОБА_2 апеляційних скарг на одне й те саме судове рішення, недобросовісне здійснення ним своїх процесуальних прав, спрямоване на маніпулювання автоматизованим розподілом справ, також не можуть бути підставою для відводу судді ОСОБА_3., оскільки вказані обставини не свідчать про порушення порядку визначення судді для розгляду справи або про його заінтересованість у розгляді справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» не надав належних, допустимих та достовірних доказів про пряму або побічну заінтересованість судді ОСОБА_3.в розгляді даної справи, які викликають сумнів у неупередженості і об'єктивності вказаного судді.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» на судову практику ЄСПЛ, зокрема, на справи «Олександр Волков проти України», «Фельдман проти України», «Бочан проти України», «Газета «Україна-центр» проти України», а також на Бангалорські принципи поведінки суддів, не відносяться до цього випадку, так як звернення судді ОСОБА_3. до Вищої ради правосуддя про втручання невстановленої особи у його професійну діяльність та поведінка апелянта щодо неодноразового подання апеляційних скарг, не свідчить про заінтересованість судді у розгляді даної справи та невпливає на його неупередженість.

Враховуючи викладене, вважаємо, що підстав для відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, та об'єктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді ОСОБА_3.не вбачається.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» про відвід судді ОСОБА_3. - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст ухвали складено 21 січня 2019 року.