Справа № 497/1836/18
Провадження № 2/497/87/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2019 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.

секретаря Божевої І.Д.

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому підготовчому засіданні, в місті Болграді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: Одеська область, Болградський район, с.Табаки, вул.Суворова,41. При цьому вона посилається на те, що її батькам ОСОБА_5, померлому 27.01.2000 року та ОСОБА_6, померлій 28.02.2018 року, належав вищезазначений будинок, як членам робочого двору. Після смерті матері вона є спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину у встановленому законом порядку, інші спадкоємці ОСОБА_3, ОСОБА_4, відмовилися від прийняття спадщини на її користь. Однак постановою приватного нотаріуса їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на будинок, тому вона вимушена звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Болградського району Одеської області надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями № 41 по вулиці Суворова, 41 в с.Табаки Болградського району Одеської області на праві власності належав до суспільної групи робочий двір, тобто було спільним майном подружжя: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується довідкою № 854 від 20.12.2018 року, виданою ОСОБА_2 сільською радою Болградського району Одеської області про склад і тип двору.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженої з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Вказана Інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

В свою чергу, погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при ОСОБА_7 СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при ОСОБА_7 СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при ОСОБА_7 СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по цивільній справі №6-145цс13 Порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 198813 від 28.01.2000 року, виданого ОСОБА_2 сільською радою Болградського району Одеської області, а/з №09, ОСОБА_5 помер 27.01.2000 року (а.с.12).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне померлому майно, у тому числі на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку. Спадкоємцем померлого є його дружина ОСОБА_6, яка є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року та прийняла спадщину фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном, відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради Болградського району № 288 від 23 квітня 2018 року (а.с.18), що фактично не заперечували відповідачі по справі, визнавши позовні вимоги в повному обсязі. Тобто ОСОБА_6 стала власником усього вищезазначеного будинку.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 520156 від 28.02.2018 року, виданого Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а/з №159, ОСОБА_6 померла 28.02.2018 року (а.с.9).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно, у тому числі на вищезазначений житловий будинок. Спадкоємцем померлої є її дочка ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про її народження серії І-ЯР №618353 від 30.09.1957 року, а/з №121 (а.с.10) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 353469 від 20.07.1993 року, а/з №121 (а.с.9). Вона є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, яка прийняла спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради Болградського району Одеської області № 290 від 23.04.2018 року (а.с.55).

Інші спадкоємці, які на день смерті ОСОБА_6 були прописані в одному будинку з померлою, дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4, відповідачі по справі, у встановлений законом строк відмовилися від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, що підтверджується їх заявами №327 та №328 від 01.08.2018 року (спадкова справа №71/2018, заведена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу ОСОБА_8Б.). (а.с.47-56).

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 №408/02-31 від 25.04.2018 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, якій підтверджував би належність будинку спадкодавцеві (а.с.35).

Інших спадкоємців не має.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 529, 549 ЦК Української РСР, ст.ст. 1222,1261,1268,1270, 1273 ЦК України ст.ст.12,81,82, 259, 263-265,315, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 28 лютого 2018 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по вул. Суворова, 41 в с.Табаки Болградського району Одеської області, загальною площею 32,0 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца