РІШЕННЯ

( заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопала 2019

м.Харків

Справа № 639/3160/19

провадження 2/639/1363/19

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря- Міжиріцької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа-Відділ реєстрації місця проживання у Новобаварському районі м.Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади м.Харкова та електронного урядування Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа-Відділ реєстрації місця проживання у Новобаварському районі м.Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади м.Харкова та електронного урядування Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в кв. АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.02.2002 р. вона є власником кв. АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані її донька ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 2013 р. народження, а також відповідач колишній чоловік доньки, шлюб з яким розірвано 07.10.2016 р. згідно рішення Жовтневого районного суду м.Харкова. З 2015 року відповідач в квартирі не мешкає, витрат з утримання житла не несе, не є членом сім`ї. Реєстрація місця проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_1 створює перешкоди для позивача у користуванні майном. Позивач вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних платежів, які нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб. Відповідач ОСОБА_2 добровільно не бажає знятися з реєстрації, створив іншу сім`ю, місце свого мешкання приховує, не працює, бере кредити та їх не повертає, колектори постійно телефонують та приходять, на дверях під`їзду вивішують оголошення з його фото про існування заборгованості, тому позивач вимушена була звернутися до суду.

Ухвалою суду від 17.05.2019 року відкрито спрощене позовне провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд задовольнити їх та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не сповістив, відзиву на позов не надав.

Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання у Новобаварському районі м.Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади м.Харкова та електронного урядування Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти позову.

При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Власником однокімнатної кв. АДРЕСА_2 загальною площею 30,3 кв.м. АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.02.2002 р. , виданого державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори 05.02.2002 р. , є ОСОБА_6 (а.с.20-22).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 21.12.2018 в квартирі зареєстровані донька позивача ОСОБА_3 , онук ОСОБА_7 та колишній чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_2 (а.с.14, 54).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.10.2016 року шлюб між донькою позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.13).

Як випливає з акту, складеного 01.10.2019 сусідами по спірній квартирі, відповідачОСОБА_2 з 2015 року в кв. АДРЕСА_1 не проживає, його особистих речей в приміщенні квартири не виявлено.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 засвідчили, що більше 4 років ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не мешкає, там проживає ОСОБА_3 разом з дитиною. Відповідача зустрічали декілька разів на вулиці, він повідомляв, що проживає з іншою жінкою поблизу, в приватному секторі.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є донькою позивача, її матері ОСОБА_1 належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , де свідок проживає з неповнолітнім сином. У вересні 2015 р. з чоловіком ОСОБА_2 були припинені сімейні відносини, він добровільно пішов з квартири та знімав житло, а у березні 2016 р. у нього з`явилась інша жінка і він оселився у неї, проте на прохання знятися з реєстрації відповів, що це не в його інтересах. Приблизно з листопада 2018 р., на дверях під`їзду, стали з`являтися оголошення про заборгованість відповідача перед фінансовими або банківськими установами, телефонують колектори, що вплинули на стан здоров`я позивача та ОСОБА_11 .

Згідно інформації Харківської дирекції АТ «Укрпошта» від 25.07.2019 року № 21-Л-14871, за період з 01.02.2019 року по 29.07.2019 року на ім`я ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ) надходили рекомендовані листи, які ОСОБА_2 не були отримані жодного разу.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 , 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 і ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач не є членом сім`ї власника житла, без поважних причин не проживає понад один рік, суд вважає, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною жилою площею зі зняттям його з реєстраційного обліку.

На підставі викладеного і керуючись 12, 19, 81, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, cуд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа-Відділ реєстрації місця проживання у Новобаварському районі м.Харкова Управлінняя ведення реєстру територіальної громади м.Харкова та електронного урядування Департаменту реєстрації Харківської міської ради задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

У відповідності до п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошеня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач: ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_6 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_5 ).

Третя особа-Відділ реєстрації місця проживання у Новобаварському районі м.Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади м.Харкова та електронного урядування Департаменту реєстрації Харківської міської ради ( м.Харків, Полтавський шлях, 11).

Повне судове рішення складено 21.11.2019.

СУДДЯ -