печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.,

при секретарі судових засідань - Рябцовій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного Ігоря Михайловича про привід боржника ОСОБА_1 в рамках здійснення виконавчого провадження № 57455024, -

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Наконечний Ігорь Михайлович про привід боржника ОСОБА_1 в рамках здійснення виконавчого провадження № 57455024.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Положенням цивільного процесуального закону, а саме частиною першою ст. 438 ЦПК України визначено, що розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Суд, вивчивши подання, дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження, що містяться у матеріалах справи, та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного Ігоря Михайловича перебуває виконавче провадження №57455024 з виконання виконавчого напису №2999 від 04.06.2013 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Падалка Р. О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 624180,00 грн.

17.10.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

18.10.2018 копії вказаної постанови (вих. №767) направлено рекомендованім листом з повідомленням про вручення, ОСОБА_1 до виконання та до відома, за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 .

Вищевказана постанова про відкриття виконавчого провадження повернуто до приватного виконавця, у зв`язку з закінченням терміну зберігання у поштовому відділенні, проте це не може бути безумовною причиною для задоволення подання призваного виконавця.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

15.05.2019 року здійснено виходи за адресою АДРЕСА_1 для перевірки майнового стану боржника, проте встановити майновий стан боржника не виявилось за можливе, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, про що приватним виконавцем надано акт від 15.05.2019, проте суд не може прийняти як за належний доказ, оскільки останній оформлений з порушенням відповідних вимог та містить лише підписи самого ж приватного виконавця.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі . іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою, третьою вказаної статі Закону визначено обов`язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 14 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;.

За приписами частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Майнові відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, що означає здатність нести юридичну відповідальність за рахунок власного майна.

Звертаючись до суду із поданням про привід боржника, виконавець обґрунтував звернення до суду з поданням тим, що у порядку примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем проводяться заходи щодо забезпечення виконання рішення суду, проте за вищевказаного вбачається, що суду не надано доказів, які б підвереджували фактичне їх вчинення.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне. Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про привід боржника як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається із змісту подання державного виконавця, станом на час звернення до суду у боржника наявна заборгованість, однак при цьому суду не надано доказів того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, не надано доказів того, що він вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду. Зокрема, посилання державного виконавця, що боржник не з`являвся на виклики державного виконавця, є безпідставними, оскільки суду не надано доказів, а саме підтверджень щодо отримання боржником таких викликів, а тому висновок про умисні дії боржника щодо уникнення виконання судового рішення є передчасним та неспівмірним з огляду на надані суду письмові докази. Окрім цього суд звертає увагу, що вказане подання є взагалі необґрунтованим, письмові докази, які були надані суду є не належним чином оформленні, оскільки відсутні повноцінні документи з яких можливо встановити всі обставини справи.

На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст. 1-22, 438 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні подання иватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного Ігоря Михайловича про привід боржника ОСОБА_1 в рамках здійснення виконавчого провадження № 5745502.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлений 20.11.2019.

Суддя Т.Г. Ільєва