ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8455/19 Справа № 200/3836/17 Суддя у 1-й інстанції - Шевцова Т.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, третя особа Дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Держана акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 жовтня 2015 року ОСОБА_2 керував його автомобілем Тойота Корола, д/н НОМЕР_1 по автошляху Р-73 / Н -08/ - Нікополь 51 км. + 700 м. в напрямку м.Нікополь та під час руху колесо автомобіля потрапило у вибоїну, внаслідок чого водій втратив керування автомобілем, з`їхав з проїзної частини в кювет, через що автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до схеми місця ДТП, розмір вибоїни склав 1*1,9 м. Відповідно до висновку експертного дослідження №253/15, розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу, склав 106 935,38 грн. Автомобільна дорога Р-73 /Н-08/ - Нікополь на час ДТП була включена до автомобільних доріг територіального значення та знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, яка зобов`язана вживати заходи щодо її утримання, обмеження руху, повідомлення користувачів про обмеження руху. Розпорядником бюджетних коштів, виділених на утримання автодоріг є Укравтодор, а одержувачем коштів - відповідач по справі, як безпосередній замовник робіт. Причиною ДТП є невжиття відповідачем своєчасних заходів щодо ліквідації ямковості на вказаній ділянці дороги, вина водія у ДТП відсутня, що встановлено судом рішенням. ДТП сталось в зоні, де попереджувальний знак «вибоїна» відсутній. За вказаних обставин, позивач просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, в розмірі, встановленому експертом.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто на його користь із Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою 106 935,38 грн..

Рішення суду мотивоване тим, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок пошкодження проїзної частини та в результаті невиконання відповідачем покладених на нього вказаними нормативно-правовими актами обов`язків щодо належного експлуатаційного утримання автодороги, забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці, в тому числі, шляхом обмеження швидкості руху на вказаній аварійній ділянці шляхом встановлення попереджувальних дорожніх знаків. При цьому, суд вказав, що відповідач не надав жодних доказів на спростування пред`явлених позовних вимог, тоді як зібрані та дослідженні судом докази свідчать про те, що матеріальну шкоду позивачу, як власнику транспортного засобу, завдано внаслідок бездіяльності відповідача.

В апеляційній скарзі Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір матеріальної шкоди є необґрунтованим та безпідставним, оскільки в матеріалах справи відсутній експертний Висновок №253/15 від 29 жовтня 2015 року. Апелянт зазначає, що неправомірність відповідача не підтверджена належними та допустимими доказами, оскільки факт утримання власником автомобільної дороги в незадовільному експлуатаційному стані не зафіксовано у передбаченому законодавством порядку. Крім того, апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні докази про притягнення Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області до відповідальності, а тому суд передчасно зробив висновок про невідповідність дій Служби вимогам законодавства. Апелянт вказав, що відповідно до ЗУ "Про автомобільні дороги" орган державного управління дорогами загального користування відповідає за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником транспортного засобу Toyota Corolla, д/н НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2017 року, 06 жовтня 2015 року ОСОБА_2 , керуючи Toyota Corolla, д/н НОМЕР_1 , рухався по автомобільній дорозі №Р-73 на 51 км. +700 м. здійснив наїзд на вибоїну та втратив керування, внаслідок чого автомобіль з`їхав в кювет, де отримав механічні пошкодження. Оскільки водій ОСОБА_2 не мав об`єктивної можливості уникнути наїзду на вибоїну, в його діях не встановлено винної поведінки та провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Встановлено, що відповідно до схеми дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль Toyota Corolla, д/н НОМЕР_1 , рухався по автомобільній дорозі №Р-73 на 51 км. +700 м., в напрямку м.Нікополь та здійснив наїзд на вибоїну розміром 1м*1,9м.

Згідно з Довідкою сектору з БДР Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 21 грудня 2015 року №106, 18 грудня 2015 року було проведено обстеження ділянки автодороги «Від Н-08 - Нікополь» на 51 км.+700 м. та встановлено, що ямковість усунута в першій декаді листопада 2015 року.

Відповідно до Висновку експертного дослідження автотоварознавця ОСОБА_3 №253/15 від 29 жовтня 2015 року, розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Toyota Corolla, д/н НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 06 жовтня 2015 року, складає 106 935,38 грн.

Згідно ст. 10 ЗУ «Про автомобільні дороги України» та пунктів 1 і 6 Положення про державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор), центральним органом виконавчої влади в сфері дорожнього господарства та державного управління автомобільними дорогами загального значення являється Укравтодор, який виконує свої обов`язки як безпосередньо, так і через свої територіальні органи управління на місцях, якими являються служби автомобільних доріг в областях України, в тому числі Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області.

Згідно пунктів 2.1 та 2.2 затвердженого наказом Укравтодору Положення про Службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області метою і предметом діяльності відповідача є організація будівництва, ремонту та утримання в належному технічному стані автомобільних доріг загального користування в регіоні, технічний нагляд за станом автомобільних доріг, організація контролю за цільовим та ефективним використання бюджетних коштів на утримання автодоріг загального користування та ін.

Відповідно до приписів ст. 14 та ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху та на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг вимогам безпеки руху.

Вказані права учасників дорожнього руху забезпечуються передбаченою ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про дорожній рух» відповідальністю, яку несуть власники доріг або уповноважені ними органи за створення безпечних умов руху на дорогах, що знаходяться в їх віданні.

Судом також встановлено, що автомобільна дорога Р-73 /Н08/ - Нікополь на момент ДТП включена до переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 712 і належить до сфери управління Укравтодору, частина вказаної автодороги пролягає через територію Дніпропетровської області і обліковується на балансі відповідача.

Згідно ст. 9 ЗУ «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання автомобільних доріг в безпечному для дорожнього руху стані; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього рух; термінове усунення пошкоджень на автодорогах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; компенсація за рішенням судових органів витрат власникам транспортних засобів, якщо ДТП сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про автомобільні дороги України» основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є здійснення державного регулювання та контролю у сфері дорожнього господарства, в тому числі контролю за цільовим використанням бюджетних коштів; забезпечення безпечних умов руху транспортних засобів, організація ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них державними стандартами; виявлення аварійно-небезпечних місць та прийняття заходів щодо їх ліквідації і т.д.

Згідно ст. 13 ЗУ «Про автомобільні дороги України» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування несе відповідальність за стан автомобільних доріг загального користування та за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг.

Згідно пунктів 3.1.1 та 3.1.2 ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі розміри пошкоджень в осінній та весняний періоди складають 1,5 кв.м. на 100000 кв. м. дорожнього покриття, а гранична глибина окремих просідань чи вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг I - III категорій. Всі пошкодження, осідання, вибоїни, ями чи напливи в осінній та весняний періоди повинні бути ліквідовані в термін не більше п`яти діб, а для цього згідно примітки до пункту 3.1.1 ДСТУ 3587-97 дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані щодекадно перевіряти стан покриття проїзної частини автодоріг, які вони обслуговують.

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.3 ДСТУ 3587-97 поширюється на всі автомобільні дороги, а його вимоги є обов`язковими.

Таким чином, судом вірно встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок пошкодження проїзної частини та в результаті невиконання відповідачем покладених на нього вказаними нормативно-правовими актами обов`язків щодо належного експлуатаційного утримання автодороги, забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці, в тому числі, шляхом обмеження швидкості руху на вказаній аварійній ділянці шляхом встановлення попереджувальних дорожніх знаків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що саме відповідач відповідає за шкоду, заподіяну позивачеві внаслідок неналежного здійснення своїх обов`язків.

Доводи апелянта в скарзі про те, що розмір матеріальної шкоди є необґрунтованим та безпідставним, оскільки в матеріалах справи відсутній експертний Висновок №253/15 від 29 жовтня 2015 року, спростовуються матеріалами справи, оскільки цей Висновок наявний на аркушах справи 30-72.

Твердження апелянт про те, що неправомірність відповідача не підтверджена належними та допустимими доказами, оскільки факт утримання власником автомобільної дороги в незадовільному експлуатаційному стані не зафіксовано у передбаченому законодавством порядку, - колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки відповідно до положень чинного законодавства відповідач зобов`язаний постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух. Такого відповідачем зроблено не було, тоді як факт наїзду на вибоїну розміром 1м*1,9м, позивачем доведений.

Доводи апелянта про відсутність доказів про притягнення Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області до відповідальності, а тому висновок суду про невідповідність дій Служби вимогам законодавства є передчасним, - колегія суддів також вважає необґрунтованим, з наведених вище підстав.

Твердження апелянта про те, що відповідно до ЗУ "Про автомобільні дороги" орган державного управління дорогами загального користування відповідає за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування, також є безпідставними, так як вказана норма не звільняє відповідача від відповідальності за шкоду.

Інші доводи апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, надавши їм належну оцінки, правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишені без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

У зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко