Справа № 487/2086/17
Провадження № 4-с/487/58/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Ободенко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві скаргу №487/2086/17 ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії та рішення приватного виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича та зобов`язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. щодо неотримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження; дії щодо спроби примусового проникнення до магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві приватної власності, без вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи та вимоги від 15.05.2019 року №747 щодо надання ОСОБА_1 доступу до належної йому на праві приватної власності будівлі магазину загальною площею 176,10 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 а.

Обґрунтовуючи вимоги зазначив, що 21.05.2019 року приватний виконавець Баришніков А.Д. разом із представником ПАТ «Ощадбанку» намагалися здійснити примусове проникнення до магазину, що належить йому на праві власності, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 а. Проте, лише 21.05.2019 року він отримав постанову про арешт майна боржника, в рамках виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №487/2086/17, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 28.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором іпотеки №59 від 21.06.2007 року та вимогу виконавця від 15.05.2019 року щодо надання доступу 21.05.2019 року на належній йому будівлі магазину загальною площею 176,10 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 - а. Проте, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» станом на 29.05.2019 року він не отримав від виконавця постанови про відкриття виконавчого провадження. Отже, в порушення його конституційних прав та вимог ст. 18 ч.3 п. 3 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець вимагав надати йому доступ до будівлі магазину, без вмотивованого рішення суду. Вказані дії приватного виконавця є неправомірними.

08.07.2019 року ОСОБА_1 уточнив вимоги своєї скарги та просив суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. щодо неотримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження; дії щодо спроби примусового проникнення до магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві приватної власності, без вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи та вимоги від 15.05.2019 року №747 щодо надання ОСОБА_1 доступу до належної йому на праві приватної власності будівлі магазину загальною площею 176,10 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 - а та зобов`язати приватного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій до закінчення строку дії обставин, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.04.2019 року у провадженні №61-1839ск19.

Доповнивши обґрунтування скарги тим, що ним подано касаційну скаргу на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.07.2018 року і постанову Миколаївського апеляційного суду від 13.12.2018 року щодо стягнення з нього заборгованості за договором іпотеки на користь ПАТ «Державний ощадний банк України». За касаційною скаргою відкрите провадження та ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 26.04.2019 року у провадженні №61-1839ск19, зупинене виконання рішень першої та апеляційної інстанції до закінчення касаційного провадження у справі.

08.10.2019 року ОСОБА_1 уточнив вимоги своєї скарги та просив суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. щодо неотримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження; дії щодо спроби примусового проникнення до магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві приватної власності, без вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи та вимоги від 15.05.2019 року №747 щодо надання ОСОБА_1 доступу до належної йому на праві приватної власності будівлі магазину загальною площею 176,10 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 - а та не зупинення приватним виконавцем вчинення виконавчих дій до закінчення строку дії обставин, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.04.2019 року у провадженні №61-1839ск19.

Ухвалою від 07.06.2019 року скаргу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

В судове засідання приватний виконавець Баришніков А.Д. не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення та матеріали виконавчого провадження не надав.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного:

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання.

Невід`ємність права сторони на виконання остаточного рішення суду знайшло своє відображення в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Войтенко проти України», «Жовнір проти України», «Шмалько проти України», «Ромашов проти України», «Бакай та інші проти України», «Півень проти України» тощо.

Згідно роз`яснень п. 14 постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про практику розгулу судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої осадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається.

Судом встановлено, на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєві від 30.07.2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за Договором про іпотечний кредит №59 від 21.06.2007 року у розмірі 23584 доларів США та 3133,42 грн., судовий збір у розмірі 9615,64 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" про визнання частково нікчемним договору іпотеки та зобов`язання перерахувати платежі по кредиту відмовлено.

Вказане рішення суду змінено постановою Миколаївського апеляційного суду від 13.12.2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за Договором про іпотечний кредит №59 від 21.06.2007 року за основним зобов`язанням станом на 04.04.2017 року в розмірі 22605,97 доларів США, 2950,6 грн. пені та 174,82 грн. 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, судовий збір у розмірі 8585 грн., в іншій частині рішення залишено без змін.

Отже, рішення набрало законної сили 13.12.2018 року та підлягає виконанню.

На виконання рішення, за заявою стягувача ПАТ «Державний ощадний банк України» 28.01.2019 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №487/52086/17 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості.

Згідно наданих документів, виконавчий лист №487/52086/17 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості, перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов про відкриття виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Проте, заявник ОСОБА_1 вказує, що про початок виконавчого провадження він, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», не був повідомлений належним чином, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував.

Зазначені заявником обставини приватним виконавцем Баришніковим А.Д. належними і допустимими доказами не спростовані, а саме доказів щодо направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням не надано.

Отже, суд вважає неправомірними дії приватного виконавця Баришнікова А.Д. щодо не направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням.

Щодо спроби приватного виконавця проникнути до приміщення магазину, який належить боржнику ОСОБА_1 без вмотивованого рішення суду щодо проникнення до .

Так, як зазначає в скарзі заявник, 21.05.2019 року ним отримано від приватного виконавця постанову від 15.05.2019 року про арешт майна боржника, а саме: арешт нерухомого майна - нежитлової будівлі магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_3 . Крім того, 21.05.2019 року боржник ОСОБА_1 отримав також вимогу виконавця бути присутнім 21.05.2019 року о 13 -00 годин та надати доступ до належній йому на праві приватної власності нежитлової будівлі магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а, з метою проведення виконавчих дій, пов`язаних з описом та арештом боржника.

В той же день, як зазначає в скарзі заявник, 21.05.2019 року, приватний виконавець на виконання своєї вимоги - надати доступ до належній боржнику на праві приватної власності нежитлової будівлі магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив вихід за вказаною адресою для виконання виконавчих дій, пов`язаних з описом та арештом боржника. Вважаючи дії приватного виконавця неправомірними, боржником не було надано доступу до приміщення магазину.

Відповідно до ст. 1, 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного (приватного) виконавця покладено обов`язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

При цьому виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Таким чином, державний (приватний) виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу, зобов`язаний керуватися нормами Закону України "Про виконавче провадження", зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле або інше приміщення боржника ставити перед судом питання про постановления вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла або іншого приміщення боржника.

Отже, дії приватного виконавця Баришнікова А.Д. про направлення вимоги боржнику про надання доступу до належній боржнику на праві приватної власності нежитлової будівлі магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а, для виконання виконавчих дій, пов`язаних з описом та арештом боржника є правомірними.

Доказів про порушення прав ОСОБА_1 , зокрема проникнення приватного виконавця до приміщення боржника, суду не надано.

При цьому, слід зауважити, що державний або приватний виконавець можуть звернутися до суду з поданням про примусове проникнення, у тому числі до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи (ч.1 ст. 439 ЦПК України). Визначальним при розгляді подання державного (приватного) виконавця про примусове проникнення до житла або іншого приміщення боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до жилого або іншого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, тобто єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до житла або іншого приміщення боржника для опису майна, з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості. Звертаючись до суду із поданням, виконавцю слід довести наступне: боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди; боржник ухиляється від проведення виконавчих дій; майно належить боржнику або він має право користування ним; боржник не надавав доступу до майна у відведений для цього час вчинення виконавчих дій.

Що стосується вимоги скарги про невиконання приватним виконавцем Баришнікова А.Д. ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П. від 26.04.2019 року у провадженні №61-1839ск19 в частині зупинення виконавчого провадження.

ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду на рішення Заводського районного суду м. Миколаєві від 30.07.2018 та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13.12.2018 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П. від 26.04.2019 року у провадженні №61-1839ск19, відкрите касаційне провадження та вирішено, у тому числі, питання щодо зупинення виконання судових рішень - рішення Заводського районного суду м. Миколаєві від 30.07.2018 та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13.12.2018 року, до закінчення касаційного провадження у справі.

Проте, заявник ОСОБА_1 у скарзі зазначив, що приватний виконавець Баришніков А.Д. ухвалу Верховного Суду від 26.04.2019 року не виконав та не зупинив виконавче провадження. На підтвердження чого надав копію клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій від 09.08.2019 року, направлене ним на ім`я приватного виконавця Баришніков А.Д.

Доказів того, що вказане клопотання отримано приватним виконавцем суду не надано.

В той же час, приватним виконавцем не надано також суду доказів, що ним зупинено виконавче провадження до закінчення касаційного провадження.

Отже, з врахуванням того, що ухвала Верховного Суду обов`язкова для виконання, відсутні доказів щодо виконання ухвали Верховного Суду від 26.04.2019 року приватним виконавцем, суд приходить до висновку про зобов`язання приватного виконавця зупинити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №487/2086/17, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 28.01.2019 року.

За змістом статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, на підставі викладеного, суд приходить до переконання, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 447, 450-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича щодо не направлення рекомендованим поштовим відправленням боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №58512123.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича зупинити виконавче провадження ВП№58512123 за виконавчим листом №487/2086/17, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 28.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №59 від 21.06.2007 року, відповідно до ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П. від 26.04.2019 року у провадженні №61-1839ск19, до закінчення касаційного провадження у справі.

В іншій частині скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили через 15 днів після її проголошення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст.354, 355 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина