Справа № 304/1654/18
Провадження № 2/304/76/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/1654/18 за позовом ОСОБА_1 до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перечинська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 25 березня 2018 року померла його мама ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будовами та спорудами № 29 в с. Мокра Перечинського району Закарпатської області. ОСОБА_2 ще за життя склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, та взагалі все належне їй на день смерті заповіла йому. Оскільки він прийняв спадщину, однак нотаріусом в оформленні такої йому було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просить позов задовольнити.

У підготовче судове засідання ОСОБА_1 не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат.

Представник Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в підготовче судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову.

У підготовче судове засідання завідувач Перечинської державної нотаріальної контори як третя особа не зявилася, подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 25 березня 2018 року померла ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 238045, виданим виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 28 березня 2018 року (а. с. 8).

Також встановлено, що згідно довідки виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 2596 від 11 жовтня 2018 року, ОСОБА_2, яка померла 25 березня 2018 року, була головою домогосподарства № 29 в с. Мокра Перечинського району Закарпатської області (а. с. 10).

Крім цього встановлено, що ОСОБА_2 на випадок смерті все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить заповіт від 02 лютого 2015 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 49 (а. с. 9).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 2595 від 11 жовтня 2018 року на момент смерті ОСОБА_2 разом з нею в будинку № 29 в с. Мокра Перечинського району Закарпатської області ніхто не проживав та зареєстрований не був (а. с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Так, 06 вересня 2018 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 28/2018 стосовно майна спадкодавця ОСОБА_2, яка померла 25 березня 2018 року, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину (а. с. 29-40).

Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 96/01-16 від 17 жовтня 2018 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла 25 березня 2018 року, оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 29 в с. Мокра Перечинського району Закарпатської області, відсутній (а. с. 13).

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовився від неї, а інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку та прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2, не встановлено (а. с. 11, 29-40), тому позивач прийняв таку одноосібно. Оскільки у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № НОМЕР_1 від 29 листопада 2018 року позивачем ОСОБА_1 сплачено 704,80 грн. судового збору (а. с. 1).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вбачається з поданої позивачем заяви, останній, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат, у звязку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 328, 331, 1216-1218, 1241, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-83, 200 ч. 3, 206 ч. 4, 258-259, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 (89230, Закарпатська область, Перечинський район, с. Мокра, № 44; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області (89230, Закарпатська область, Перечинський район, с.Порошково, вул. Центральна, № 74; код в ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перечинська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (89200, Закарпатська область, м. Перечин, вул. Ужгородська, № 93), про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом за спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла 25 березня 2018 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 29 в с. Мокра Перечинського району Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: ОСОБА_3