Справа №718/944/18
Провадження №2/718/330/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2019 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючої судді Масюк Л.О.

секретаря судового засідання Олексюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

за участю: представника позивача ОСОБА_6,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_7,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, який помер 19.12.2017 року. За час шлюбу вони з чоловіком збудували житловий будинок по вул. І. Франка, 13, в с. Кальнівці Кіцманського району Чернівецької області, що належав останньому на праві власності. Вказує, що вона своєчасно прийняла спадкове майно після смерті чоловіка, а тому їй на праві власності, належить житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований по вул. І. Франка, 13, в с. Кальнівці Кіцманського району Чернівецької області. У даному будинку крім неї та членів її сімї ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, зареєстрована також її колишня невістка ОСОБА_2, відповідачка по справі, яка в даному господарстві не проживає з 2016 року, з часу розірвання шлюбу з сином позивачки ОСОБА_9

ОСОБА_1 зазначає, що відповідачка будь-які витрати по утриманню будинку, сплаті комунальних послуг не несе, а добровільно знятись з реєстрації не бажає, а тому просить суд визнати ОСОБА_9 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком, що розташований по вул. І. Франка, 13, в с. Кальнівці Кіцманського району Чернівецької області.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_6 позов підтримав в повному обсязі, з підстав наведених в ньому. Вказує, що відповідачка у вказаному господарстві фактично не проживає з 2007 року, відколи поїхала на роботу в Грецію. Крім того протягом останніх двох років позивачка повернулась на Україну та проживає в іншому господарстві, але не бажає знятись з реєстраційного обліку вказаного господарства, а тому наявні підстави для задоволення позову.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_10 в судовому засіданні позов не визнали. Відповідачка ОСОБА_2 вказала, що вона дійсно перебувала в зареєстрованому шлюбі з сином позивачки з 15.10.1992 року. Разом з чоловіком вони постійно проживали та були зареєстровані у домоволодінні ОСОБА_8 Зазначає, що в квітні місяці 2007 року вона виїхала на роботу в Грецію, звідки періодично приїжджала в відпустки додому та допомогала фінансово чоловікові та дітям, які залишились проживати у вказаному господарстві. Вказує, що за її кошти було здійснено будівництво другого поверху будинку, кухні, гаража, господарських будівель за адресою: вул. І. Франка, 13, в с. Кальнівці Кіцманського району Чернівецької області.

ОСОБА_2 вказує, що після того як повернулася на Укарїну та розірвала шлюб з сином позивачки, остання чинитиь перешкоди їй в доступі до житлового будинку. Зазначає, що іншого житла вона немає, лише тимчасово проживає в іншому місці. В господарстві позивачки проживала останні 20 років, своєю працею та коштами розбудувала господарство та підтримувала будинок в належному стані, досі зберігає там особисті речі, а тому просила в задовленні позову відмовити.

Треті особи без самостійних вимог ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, щ о цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК Україин суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 на праві власності належав житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, розташований в с. Кальнівці, вул. І. Франка, 13, Кіцманського району Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 22 квітня 1988 року (а.с. 4).

З ОСОБА_11 про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50346127 від 19.12.2017 року Кіцманською державною наторіальною конторою 19.12.2017 року зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_8, який помер 28.07.2017 року (а.с.3).

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Брусницької сільської ради до складу сімї ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 входять: син ОСОБА_9, онук ОСОБА_4, онук ОСОБА_5, колишня невістка ОСОБА_2 (а.с.6).

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-МИ №051920 шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 розірвано 03.03.2016 року (а.с.5).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сімї від 19.02.2018 року за адресою: с. Кальнівці, вул. І. Франка, 13, Кіцманського району Чернівецької області, комісією в складі депутата сільської ради ОСОБА_12, сусідів ОСОБА_13, ОСОБА_14, члена виконкому сільської ради ОСОБА_11, встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за даною адресою, а за словами сусідів, які вказані в даному акті, не проживає близько двох років. (а.с.7)

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно із ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи.

Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов'язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв'язку з вибуттям наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК УРСР).

Як вбачається з наданих відповідачкою пояснень в суді, в належному позивачці будинку вона зареєстрована з 01.02.1996 року. В 2007 році виїхала на заробітки в Грецію, де була офіційно працевлаштована до 2016 року. Зароблені кошти передавала колишньому чоловікові ОСОБА_9 та синам, за які було зведено другий поверх кухні та нові господарські будівлі, гараж, котельню. Вказує, що після повернення в Україну, а саме з 2016 року стосунки між нею та чоловіком погіршилися, а тому вони розірвали шлюб.

Відповідачка ОСОБА_2 зазначає, що з 2016 року позивачка та її син чинять їй перешкоди в доступі до житлового будинку, а тому вона змушена була знайти тимчасове місце проживання. Однак, з 2016 року по даний час ОСОБА_2 неодноразово зверталась до позивачки, в сільську раду та правоохоронні органи із заявами про надання доступу до житлового будинку, в якому проживала близько 20-ти років, однак ОСОБА_1 ігнорує її звернення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, в матеріалах справи наявна копія паспорту громадянина України для виїзду закордон серії ЕС861939 з візами Грецької Республіки та печатками про вїзд та виїзд ОСОБА_2 з території України протягом 2013-2017 років.(а.с.35-38)

Крім того, в матеріалах справи міститься також Довідка про працевлаштування ОСОБА_2 на підприємстві з надання послуг харчування в м. Істмії (Грецька Республіка) з 2013 року (а.с.39), та Довідка про працевлаштування ОСОБА_2 у рибній таверні під назвою «Кавос» у Кінетті (Грецька Республіка), з 27.10.2007 року. (а.с.42).

Відповідачкою ОСОБА_2 також надано копії квитанцій з систем міжнародних грошових переказів, здійснених нею колишньому чоловікові ОСОБА_9 на суми 100 євро, 100 євро, 525 євро, 104,50 євро (а.с.38,39,40).

Як розяснив ВС у своїй постанові від 24.09.2018 року у справі № 644/10619/15-ц тимчасова відсутність особи за місцем проживання у звязку з працевлаштуванням в іншому місті сама по собі не свідчить про постійну її відсутність, як підставу втрати права на житло.

З моменту повернення відповідачки ОСОБА_2 на України, а саме з 2016 року, остання неодноразово зверталась до позивачки, виконавчого комітету сільської ради та Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області із проханням про усунення перешкод в доступі до житлового будинку, що знаходить за адресою: вул. І. Франка, 13, в с. Кальнівці Кіцманського району Чернівецької області, що підтверджується наявними в матеріалах справи заявами. (а.с.46,47,48,49,50), та показами свідка голови Брусницької сільської ради ОСОБА_15, наданими в судовому засіданні, який пояснив, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає більше року, та дійсно неодноразово зверталась із заявами про те, що їй чинять перешкоди у доступі до гоподарства. Вказав, що на даний час відповідачка проживає в іншому жилому приміщенні цього ж населеного пункту.

23.02.2017 року комісією в складі депутатів сільської ради ОСОБА_12І, ОСОБА_16, соціального працівника ОСОБА_17, члена виконкому ОСОБА_11, складено акт про те, що ОСОБА_2 приймала участь у будівництві господарських споруд та кухні в господарстві ОСОБА_8 за адресою: вул. І. Франка, 13, в с. Кальнівці Кіцманського району Чернівецької області (а.с. 54).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Також за положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги, що відповідачка ОСОБА_2 не втратила інтерес до спірного будинку, не проживає в ньому з поважних причин, позивачка ОСОБА_1 чинить останній перешкоди у доступі до господарства, зважаючи, що ОСОБА_2 зареєстрована у вказаному господарстві з законних підстав, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, в звязку з чим такі задоволеннню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 391, 379 ЦК України, ст.ст.64,71,72,156 ЖК УРСР, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний тест судвого рішення складено 14.03.2019 року

Суддя: Л.О. Масюк