Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2019 Справа №607/15242/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Мотиль Б.І.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача Головне Управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Підгороднянська сільська рада, садівницьке товариство «Здоров`я» про набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача Головне Управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Підгороднянська сільська рада, садівницьке товариство «Здоров`я» про визнання права власності на земельну ділянку за №64 площею 0,0578 гектара, яка знаходиться по АДРЕСА_1 на території садівницького товариства «Здоров`я». В обґрунтування вимог позивач вказує, що він є членом садівницького товариства «Здоров`я» з 23 березня 2001 року. У зв`язку з тим, що відповідачем ОСОБА_2 вказана земельна ділянка не використовувалась по призначенню, не оброблялась рішенням садівницького товариства «Здоров`я» від 23 березня 2001 року вона була передана йому в користування. В березні 2019 року він звернувся до Головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі, однак отримав відмову, оскільки технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі включає копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку, однак до заяви було долучено рішення сесії Підгороднянської сільської ради від 01 квітня 1994 року за №2, згідно якого земельні ділянки садівничого товариства «Здоров`я» передані у колективну і приватну власність.

Посилаючись на наведене та те, що він добросовісно, відкрито і безперервно користується земельною ділянкою більше 15 років та сплачує необхідні членські внески, просив задовольнити позов.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача садівницьке товариство «Здоров`я» подало суду письмове пояснення відповідно до якого зазначило, що з 23.03.2001 року ОСОБА_2 не є членом СТ «Здоров`я». У відповідності до рішення зборів СТ «Здоров`я» від 23 березня 2001 року ОСОБА_1 є дійсним членом СТ «Здоров`я» та за ним рахується земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,0578 га. Не заперечує щодо набуття права власності на зазначену земельну ділянку за набувальною давністю за ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову.

Представники Головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Підгороднянської сільської ради, Садівницького товариства «Здоров`я» в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені в установленому законом порядку. Попередньо подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Судом встановлено, що рішенням чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Підгороднянської сільської ради Тернопільського району за №2 від 01 квітня 1994 року «Про передачу в колективну власність і приватну власність земельних ділянок та видачу Державних актів на право колективної і приватної власності на землю садівницькому товариству «Здоров`я», вирішено дозволити передачу земельної ділянки садівницькому товариству «Здоров`я» у колективну і приватну власність і видачу Державних актів на право власності на землю. Передано у колективну власність земельну ділянку для ведення садівницького господарства товариству «Здоров`я» загальною площею 2,5 га., в тому числі під вулицями і площами. Передано у приватну власність 132 ділянки.

Відповідно до інформації від 09.10.2019 року №12-06/05/41 наданої архівним відділом Тернопільської районної державної адміністрації, в документації фонду додатку зі списками і площею ділянок до рішення чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Підгороднянської сільської ради Тернопільського району за №2 від 01 квітня 1994 року не виявлено.

Як вбачається з державного акту на право колективної власності на землю серії ТР №0019 від 13 червня 1996 року, виданого Підгороднянською сільською радою Тернопільського району, садівницькому товариству «Здоров`я» передається у колективну власність 1,59 га. землі.

Як вбачається з витягу з рішення зборів садівницького товариства «Здоров`я» від 23 березня 2001 року, земельна ділянка площею 0,0578 га. за №64 ОСОБА_2 тривалий час не використовувалась по призначенню, не оброблялась, вирішено передати в користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Як вбачається з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 03 квітня 2019 року, розглянувши заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі відділ повідомляє, що державна реєстрація земельних ділянок, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється статтею 119 ЗК України.

Відповідно до вимог статті 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом п`ятнадцяти років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання в користування.

Аналіз статті 119 ЗК України дає підстави для висновку, що не передбачено жодних переваг для осіб, зазначених у частині першій цієї статті і, оскільки навіть дотримання всіх умов набувальної давності не призводить до виникнення права власності на землю та фактично відсилає: до загального порядку надання земельних ділянок у власність або в користування (етапі ІIX, 123 ЗК України). Ця норма надає лише право звернення до органу державної влади або місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність чи користування і не передбачає обов`язкової передачі земельної ділянки у власність чи користування таким особам при дотриманні передбаченої законом процедури звернення та подання необхідних документів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №742/2916/15-ц.

Згідно із вимогами ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність) якщо інше не встановлено ЦК України.

Зі змісту ст. 344 ЦК України вбачаються ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків.

Таким чином задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Враховуючи зміст вимог ст..344 ЦК України, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, безтитульність, відкритість та безперервність володіння; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

Безтитульне володіння це фактичне володіння, яке не спирається не будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого власнику було відмовлено.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд проаналізувавши матеріали справи, а також докази надані сторонами, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача Головне Управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Підгороднянська сільська рада, садівницьке товариство «Здоров`я» про набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю не підлягають до задоволення. Відмовляючи у задоволенні позову суд зазначає, що статтею 119 ЗК України не передбачено жодних переваг для осіб, зазначених у частині першій цієї статті, оскільки навіть дотримання всіх умов набувальної давності не призводить до виникнення права власності на землю та фактично відсилає до загального порядку надання земельних ділянок у власність або в користування. Ця норма надає лише право звернення до органу державної влади або місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність чи користування і не передбачає обов`язкової передачі земельної ділянки у власність чи користування таким особам при дотриманні передбаченої законом процедури звернення та подання необхідних документів. Крім цього, позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що спірна земельна ділянка перебуває у приватній власності відповідача ОСОБА_2 , а також про те, чи отримав останній державний акт на право власності на спірну земельну ділянку із визначенням її меж, а також про те, що ним було виготовлено технічну документацію на неї. Не є таким доказом надане позивачем копія рішення чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Підгороднянської сільської ради народних депутатів Тернопільського району за №2 від 01 квітня 1994 року «Про передачу в колективну власність і приватну власність земельних ділянок та видачу Державних актів на право колективної і приватної власності на землю садівницькому товариству «Здоров`я», оскільки воно не містить додаток із зазначенням площі та списку осіб, яким передаються земельні ділянки у приватну власність.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 119, 116, 118 Земельного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача Головне Управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Підгороднянська сільська рада, садівницьке товариство «Здоров`я» про набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення складено 29 листопада 2019 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан