Ухвала

17 січня 2019 року

м. Київ

справа № 752/7161/16-ц

провадження № 61-21381св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - заступник прокурора міста Києва,

відповідачі: Київська міська рада, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 березня 2017 року у складі судді

Плахотнюк К. Г. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 червня

2017 рокуу складі колегії суддів: Немировської О. В., Соколової В. В.,

Чобіток А. О.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року заступник прокурора міста Києва звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення, визнання недійсним державних актів на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 березня 2014 року, позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради від 29 жовтня 2009 року «Про передачу громадянину ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1».

Визнано недійсним, виданий ОСОБА_4, державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований 22 грудня 2009року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 07-7-05138.

Визнано недійсним, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0882 га, вартістю 307 263,60 грн, посвідчений 31 грудня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. та зареєстрований в реєстрі за № 19015.

Визнано недійсним, виданий ОСОБА_5, державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований 22 червня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 07-7-05574.

Визнано право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 вартістю 307 263,60 грн, за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 04 березня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради від

29 жовтня 2009 року № 668/2737 «Про передачу громадянину ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1».

Визнано недійсним виданий ОСОБА_4 державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, зареєстрований 22 грудня 2009 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 07-7-05138.

Визнано недійсним укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0882 га (кадастровий номер НОМЕР_1), вартістю 307 263,60 грн, посвідчений

31 грудня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. та зареєстрований в реєстрі за № 19015.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_5 державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, зареєстрований 22 червня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за

№ 07-7-05574.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У травні 2016 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про перегляд у зв?язку з нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 серпня 2015 року по справі № 752/3948/13-ц за позовом заступника прокурора міста Києва до Київської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, відновлення становища , яке існувало до порушення.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 березня 2017 року заяву залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 червня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилено.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 березня 2017 року залишено без змін.

12 липня 2017 року представником ОСОБА_5 - ОСОБА_6 через засоби поштового зв?язку подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 червня 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

Витребувано з Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу

№ 752/7161/16-ц за позовом заступника прокурора міста Києва до Київської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Копії касаційної скарги надіслано особам, які беруть участь у справі. Встановлено строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на касаційну скаргу, до 20 жовтня 2017 року.

У жовтні 2017 року справа № 752/7161/16-ц надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційну скаргу разом із матеріалами цивільної справи передано до Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 червня 2017 року у справі за позовом заступника прокурора міста Києва до Київської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існувало до порушення, підлягає закриттю з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду із касаційною скаргою) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31-33 частини першої статті 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції, якою залишено без задоволення заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, та яка переглянута в апеляційному порядку не підлягала оскарженню в касаційному порядку на підставі пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду із касаційною скаргою).

Таким чином, оскарження ухвали суду першої інстанції, якою залишено без задоволення заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, та яка переглянута в апеляційному порядку, ні статтею 324 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду із касаційною скаргою), ні статтею 389 ЦПК України (в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) не передбачено.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (Levages Prestations Services

v. France, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; Brualla Gomez De La Torre v. Spain, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою представника

ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 червня 2017 року у справі за позовом заступника прокурора міста Києва до Київської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існувало до порушення, підлягає закриттю, оскільки зазначені судові рішення не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтею 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом заступника прокурора міста Києва до Київської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існувало до порушення за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва

від 22 червня 2017 року закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська