Постанова

Іменем України

10 січня 2019 року

м. Київ

справа № 401/67/18

провадження № 61-38689св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д.Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Укртранснафта»,

представник відповідача - Кравченко Руслан Віталійович,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - філія Придніпровські магістральні нафтопроводи публічного акціонерного товариства «Укртранснафта»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року у складі судді Кадигроб С. М. та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 травня 2018 року у складі колегії суддів: Письменного О. А., Дуковського О. Л., Чельник О. І.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» (далі - ПАТ «Укртранснафта»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -філія Придніпровські магістральні нафтопроводи ПАТ «Укртранснафта», про поновлення на роботи і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що вінз 17 березня 2015 року працював на посаді інженера з автоматизованих систем керування виробництвом ремонтно-будівельного управління філії Придніпровські магістральні нафтопроводи ПАТ «Укртранснафта». 22 грудня 2017 року його було звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. Вважав своє звільнення незаконним, оскільки 23 жовтня 2017 року його було ознайомлено з попередженням про наступне звільнення та 27 жовтня 2017 року запропоновано для ознайомлення перелік вакансій. Однак, у запропонованому переліку не було жодної вакансії, яка стосувалась ІТ-технологій, хоча йому достовірно відомо про наявність вакансії начальника відділу автоматизованих систем керування виробництвом, обов'язки якого виконував заступник начальника. У тому ж переліку не було вказано жодної вакансії в апараті управління ПАТ «Укртранснафта» у м. Києві. 27 листопада 2017 року його було ознайомлено з новим переліком вакансій, в якому також була відсутня вакансія начальника відділу автоматизованих систем керування виробництвом та вакансії в апараті управління ПАТ «Укртранснафта» у м. Києві. Разом з тим, у цьому переліку була зазначена нова вакансія - інженера з механізації та автоматизації виробничих процесів у відділі метрології ЦБВО Кременчук і він дав згоду на цю посаду. Наступного дня йому було відмовлено у зайнятті цієї посади через відсутність спеціальної освіти та досвіду роботи.

На підставі вказаного, ОСОБА_4 просив суд визнати незаконним наказ ремонтно-будівельного управління філії Придніпровські магістральні нафтопроводи ПАТ «Укртранснафти» від 18 грудня 2017 року № 67-к про його звільнення; поновити його на роботі на посаді інженера з автоматизованих систем керування виробництвом ПАТ «Укртранснафта»; стягнути з ПАТ «Укртранснафта» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 22 грудня 2017 року по день поновлення його на роботі.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач має право самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і затверджувати штатний розпис. Рішення про ліквідацію ремонтно-будівельного управління філії «Придніпровські магістральні нафтопроводи ПАТ «Укртранснафта» є правомірним і порядок звільнення відповідача, як працівника цього структурного підрозділу, відповідав вимогам статей 40, 43, 49-2 КЗпП України. Тобто при звільненні позивача дотримані усі вимоги трудового законодавства про вивільнення працівників. З урахуванням вказаного, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_4

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивовано тим, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог статей 40, 49-2 КЗпП України, оскільки у відповідача відбулися зміни в організації виробництва і праці, що супроводжувалися скороченням структурного підрозділу. Крім того, відповідачем було запропоновано усі вакансії, наявні на підприємстві, від більшості яких позивач відмовився. Обрана позивачем вакансія не відповідала його освіті та кваліфікаційним вимогам до працівника.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що у порушення вимог статті 49-2 КЗпП України йому не було запропоновано усі вакансії, наявні на підприємстві, які б відповідали його освіті, досвіду роботи і кваліфікації, зокрема в центральному апараті управління ПАТ «Укртранснафта» у м. Києві, чим порушено принцип рівності трудових прав і можливостей, встановлений у статті 2-1 КЗпП України, тобто допущено дискримінацію відносно нього у сфері праці.

У серпні 2018 року ПАТ «Укртранснафта» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що позивача із дотриманням вимог трудового законодавства, зокрема, положень статті 49-2 КЗпП України, було належним чином повідомлено про скорочення його посади і наступне звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, що підтверджується попередженням про скорочення посади і наступне звільнення. Одночасно позивачу було запропоновано для можливого працевлаштування усі існуючі у товаристві вакантні посади. Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У частині восьмій статті 43 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати усі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані усі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Судом установлено, що засновником і єдиним акціонером ПАТ «Укртранснафта» є публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України»), яке відповідно до статті 49 Закону України «Про акціонерні товариства» і пункту 10.16 Статуту товариства одноосібно здійснює повноваження загальних зборів акціонерів товариства.

Рішенням загальних зборів акціонерів відкритого акціонерного товариства «Укртранснафта» (далі -ВАТ «Укртранснафта»), правонаступником якого є ПАТ «Укртранснафта», від 21 листопада 2001 року створено Ремонтно-будівельне управління філії «Придніпровські магістральні нафтопроводи ПАТ «Укртранснафта», без права юридичної особи.

17 березня 2015 року ОСОБА_4 було прийнято на посаду інженера з автоматизованих систем керування виробництвом Ремонтно-будівельного управління філії «Придніпровські магістральні нафтопроводи ПАТ «Укртранснафта».

Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» від 09 серпня 2017 року № 117 вирішено ліквідувати Ремонтно-будівельне управління філії «Придніпровські магістральні нафтопроводи ПАТ «Укртранснафта» та наказом ПАТ «Укртранснафта» від 11 жовтня 2017 року № 285 визначено перелік заходів по припиненню функціонування цього відокремленого структурного підрозділу, шляхом його ліквідації.

23 жовтня 2017 року ОСОБА_4 попереджено про майбутнє звільнення, у зв'язку зі скороченням посади, яку він обіймав.

Цього ж дня, 23 жовтня 2017 року, ОСОБА_4 було запропоновано перелік усіх існуючих у ПАТ «Укртранснафта» вакантних посад для працевлаштування. Від запропонованих вакантних посад позивач відмовився.

У зв'язку зі зміною вакантних посад у ПАТ «Укртранснафта», 27 листопада 2017 року ОСОБА_4 було ознайомлено з оновленим переліком усіх існуючих у ПАТ «Укртранснафта» вакантних посад для працевлаштування. Від запропонованих вакантних посад позивач відмовився.

27 листопада 2017 року ОСОБА_4 знову ознайомили з оновленим переліком усіх існуючих у ПАТ «Укртранснафта» вакантних посад для працевлаштування. Позивач дав згоду на посаду інженера з механізації та автоматизації виробничих процесів у відділі метрології ЦБВО Кременчук, згідно із запропонованим переліком, в обійманні якої йому було відмовлено через відсутність спеціальної освіти і досвіду роботи.

Наказом Ремонтно-будівельного управління філії «Придніпровські магістральні нафтопроводи ПАТ «Укртранснафта» від 18 грудня 2017 року № 67-к ОСОБА_4 звільнено з посади інженера з автоматизованих систем керування виробництвом.

На підставі вказаного, суди першої і апеляційної інстанцій, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначилися із характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, на підставі належним чином оцінених доказів дійшли правильного висновку стосовно того, що дії ПАТ «Укртранснафта» при звільненні ОСОБА_4 відповідали вимогам трудового законодавства, оскільки на виконання вимог статті 49-2 КЗпП України відповідачем було запропоновано позивачу усі наявні на підприємстві вакансії та роботи. Вказані обставини встановлені судом та підтверджуються матеріалами справи. Доказів на спростування вказаних обставин та того, що у ПАТ «Укртранснафта» були наявні інші вакансії, які не були запропоновані працівнику, який вивільняється, позивач у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України суду не надав. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вказаного, доводи касаційної скарги про порушення ПАТ «Укртранснафта» принципу рівності трудових прав і можливостей є безпідставними, оскільки звільнення позивача було здійснено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк