Ухвала

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 580/1755/18

провадження № 61-4868ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на заочне рішення Лебединського районного суду Сумської області від 24 вересня 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 24 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» про визнання рішення незаконним та його скасування,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (далі - ПАТ «Сумигаз») про визнання рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Сумигаз» від 23 липня 2018 року № 7 та акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу і його вартості незаконними.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі договору про надання послуг з газопостачання від 24 грудня 2009 року № 6731, ОСОБА_1 як власник будинку АДРЕСА_1, є споживачем природного газу, який постачається відповідачем. 12 квітня 2018 року головним інженером ОСОБА_2 та інженером ОСОБА_3 з участю чоловіка позивача ОСОБА_4 складено акт про порушення № 469, а саме про несанкціоноване втручання в роботу лічильника шляхом пошкодження пломби газотранспортної організації, внаслідок чого споживання природного газу не обліковується або обліковується некоректно. Одночасно працівниками ПАТ «Сумигаз» складено акт демонтажу лічильника газу та протокол направлення приладу лічильника газу на експертизу. Згідно з актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу і його вартості та рішенням комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Сумигаз» від

23 липня 2018 року № 7, оформленим протоколом засідання цієї комісії, їй за період з 26 лютого по 11 квітня 2018 року за граничними нормами споживання додатково нараховано 56 699,58 грн. З рішенням та актом-розрахунком ОСОБА_1 не погоджується, оскільки факт несанкціонованого втручання не підтверджений належними, допустимими й достовірними доказами.

Заочним рішенням Лебединського районного суду Сумської області від

24 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Визнано незаконними рішення комісії з розгляду актів про порушення

ПАТ «Сумигаз» від 23 липня 2018 року № 7 та акту-розрахунку необлікованого об'єму та обсягу природного газу і його вартості.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Сумигаз» оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою Сумського апеляційного суду від 24 січня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Сумигаз» залишено без задоволення.

Заочне рішення Лебединського районного суду Сумської області від

24 вересня 2018 року залишено без змін.

04 березня 2019 року через засоби поштового зв'язку ПАТ «Сумигаз» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій заявник просить скасувати заочне рішення Лебединського районного суду Сумської області від 24 вересня 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 24 січня 2019 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 580/1755/18 є визнання рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Сумигаз» від 23 липня 2018 року № 7 та акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу і його вартості (нарахування 56 699,58 грн) незаконними.

Справа № 580/1755/18 є незначної складності, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(1 921,00 грн х 100 = 192 100,00 грн), тобто справа є малозначною в силу своїх властивостей.

У касаційній скарзі ПАТ по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» посилається на те, що дана справа становить значний суспільний інтерес.

Посилання заявника у касаційній скарзі на частину третю статті 389 ЦПК України є безпідставними.

Судами першої та апеляційної інстанції справа № 580/1755/18 визнана малозначною.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на заочне рішення Лебединського районного суду Сумської області від 24 вересня 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 24 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» про визнання рішення незаконним та його скасування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило