Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 201/2187/15

провадження № 61-27510св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Петрова Є. В., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3,

треті особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України, страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу касаційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнення вимог, просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 285 891,37 грн на відшкодування матеріальної шкоди, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 15 грудня 2014 року на нерегульованому перехресті вулиць Шевченка та Карла Лібнехта у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Nissan Note, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким кермувала ОСОБА_3 , та автомобіля Infiniti FX35, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким кермувала ОСОБА_2 . Винуватцем ДТП визнано ОСОБА_3 , яку постановою Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2015 року притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія» (далі - СТзДВ «Гарантія»), у якому на момент ДТП було запроваджено тимчасову адміністрацію. Пред`являючи позов, ОСОБА_1 як власник автомобіля Infiniti FX35, державний номерний знак НОМЕР_2 , просив стягнути з ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 121 352,10 грн (171 352,10 грн (розмір матеріальної шкоди) - 50 000,00 грн (розмір страхової виплати), заподіяної у результаті ДТП. Вимоги також обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 у результаті ДТП завдано моральну шкоду, яка нею оцінювалася у розмірі 10 000,00 грн.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 подав уточнення позову у частині вимог про відшкодування матеріальної шкоду, у якому зазначав, що у зв`язку з нестабільною економічною ситуацією в Україні, зростанням курсу іноземних валют до гривні, для визначення вартості ремонтних робіт, які необхідно виконати для відновлення пошкодженого автомобіля Infiniti FX35, ним замовлено повторно експертне дослідження автотоварознавця, за результатами якого встановлено вартість матеріального збитку з урахуванням втрати товарного вигляду автомобіля станом на 02 березня 2015 року у розмірі 284 391,37 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 500,00 грн. Посилаючись на те, що СТзДВ «Гарантія» не виплатило страхове відшкодування, ОСОБА_1 збільшив розмір заявленого ним до стягнення з ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди до зазначеного вище розміру збитків та витрат на проведення експертного дослідження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року у складі судді Антонюка О. А. у позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідальність ОСОБА_3 застрахована у СТзДВ «Гарантія» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та за договором добровільного страхування на загальну суму 250 тис. грн, тому позивачі мають право заявити вимоги до страховика. Також суд дійшов висновку, що надані висновки позасудового автотоварознавчого дослідження є такими, що об`єктивно не відповідають фактичним обставинам справи, експертом не з`ясовано фактичний технічний стан автомобіля та інші показники на момент технічного огляду, не перевірено кузов автомобіля на наявність слідів відновлювального ремонту; сума матеріального збитку розрахована без врахування всіх вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Судом призначалося проведення судової автотоварозначої експертизи, проте Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса Міністерства юстиції України (далі - Харківський НДІСЕ ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса) надіслав до суду повідомлення про неможливість надання висновку у зв`язку з невиконанням позивачами вимог експерта. Суд відмовив у позові у частині відшкодування моральної шкоди за недоведеністю цієї вимоги.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року скасовано, позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 263 621,98 грн; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн; у решті позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2017 року виправлено описки у рішенні суду від 26 липня 2017 року, зазначено, що вірним є стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн та зазначення єдиного унікального номеру справи 201/2187/16-ц.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що вина відповідача у ДТП доведена, тому заявлення вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до ОСОБА_3 , а не до страховика, є обґрунтованими. Під час апеляційного розгляду у справі призначалося проведення судової автотоварознавчої експертизи, відповідно до висновку якої вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 у результаті пошкодження автомобіля станом на 02 березня 2015 року становить 263 621,98 грн. Суд стягнув відшкодуванням моральної шкоди у меншому від заявленого розмірі, пославшись на вимоги розумності та справедливості.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року та залишити в силі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2017 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції.

У травні 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував наявність у відповідача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - полісу ОСЦПВВНТЗ) та укладення нею договору добровільного страхування цивільної відповідальності; без обґрунтування зазначив законність позовних вимог до відповідача, а не до страхової компанії; призначив проведення на стадії апеляційного розгляду справи проведення експертизи попри те, що позивачі не зазначили поважних причин, які завадили їм надати транспортний засіб у суді першої інстанції за клопотанням експертної установи. Рішення суду апеляційної інстанції не містить мотивів неправомірної відмови у дослідження доказів та поважності неподання доказів до суду першої інстанції. У справі не надано доказів заподіяння ОСОБА_2 у результаті ДТП моральної шкоди.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 15 грудня 2014 року у м. Дніпрі на перехресті вулиць Шевченка та Карла Лібнехта сталася ДТП за участю автомобіля Nissan Note, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким кермувала ОСОБА_3 , та автомобіля Infiniti FX35, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким кермувала ОСОБА_2 .

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2015 року у справі № 199/10977/14-п ОСОБА_3 визнано винуватою у ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності.

На момент ДТП відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у СТзДВ «Гарантія» за полісом ОСЦПВВНТЗ від 02 березня 2014 року серії АЕ № 1770292 та за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 03 березня 2014 року № 95.

У справі заявлено вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, визначеної у висновку експертного дослідження автотоварознавця від 06 березня 2015 року № 2570/1, згідно з яким вартість матеріального збитку станом на 02 березня 2015 року, завданого власнику автомобіля Infiniti FX35, державний номерний знак НОМЕР_2 , у внаслідок ДТП, становить 270 602,40 грн без врахування втрати товарного вигляду та 284 391,37 грн з урахуванням втрати товарного вигляду автомобіля.

Судом першої інстанції ухвалою від 16 березня 2016 року призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання дійсної (ринкової) вартості транспортного засобу на момент ДТП та вартість матеріального збитку.

Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса надав повідомлення від 10 травня 2016 року про неможливість надання висновку автотоварознавчої експертизи, зокрема у зв`язку з ненаданням експерту автомобіля Infiniti FX35 для проведення огляду з метою визначення характеру та ступеня пошкоджень, отриманих автомобілем у ДТП.

Судом апеляційної інстанції було призначено у справі повторну судову автотоварознавчу експертизу.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 5123-16, складеного 09 лютого 2017 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вартість матеріального збитку (шкоди), завданої власнику автомобіля Infiniti FX35, державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на 02 березня 2015 року з урахуванням величини втрати товарної вартості становить 263 621,98 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

З огляду на статті 5 та 6 Закону України від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) страхування може бути добровільним або обов`язковим. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом.

Пункт 9 частини першої статті 7 Закон № 85/96-ВР видом обов`язкового страхування визначає страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Суди встановили, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у СТзДВ «Гарантія» за полісом ОСЦПВВНТЗ та за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту на загальну суму 250 тис. грн.

Пред`являючи позов, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди у сумі 121 352,10 грн, у подальшому збільшив заявлений розмір відшкодування до 285 891,37 грн.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Страховик, хоча і не завдав шкоди, але є зобов`язаним перед потерпілим, якому він має виплати страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV, та за договором добровільного страхування.

Тобто, первинні позовні вимоги стосувалися стягнення коштів у межах лімітів відповідальності страховика, а після збільшення розміру позовних вимог відповідальність ОСОБА_3 була обмежена різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Оскільки ОСОБА_1 у цій справі вимог до страховика, у якого ОСОБА_3 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, не пред`являв, СТзДВ «Гарантія» залучалося до участі у справі лише як третя особа, Верховний Суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у стягненні з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того, суд апеляційної інстанції не встановив порушення судом першої інстанції передбаченого порядку дослідження доказів, що вимагалося відповідно до частини другої статті 303 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи час розгляду справи в судами попередніх інстанцій (далі - ЦПК України 2004 року), та не врахував, що судова автотоварознавча експертиза, яка призначалася судом першої інстанції, не була проведення у зв`язку з ненаданням саме позивачами до експертної установи автомобіля.

Згідно з частиною першою статті 59 ЦПК України 2004 року суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Аналогічна норма щодо допустимості доказів міститься у частині першій статті 78 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Тому у суду апеляційної інстанції не було підстав призначати у справі повторну судову автотоварознавчу експертизу та надавати оцінку отриманому висновку експертизи.

Таким чином, доводи касаційної скарги щодо відсутності підстав для відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими, оскільки суд апеляційної інстанції безпідставно скасував рішення суду першої інстанції у частині відмови у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, яке відповідає закону.

Разом з тим, Верховний Суд вважає неприйнятними доводи касаційної скарги щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі досліджувати докази та переоцінювати обставини справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

У справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені повно.

У частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди, Верховний Суд не виявив порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування судом норм матеріального права, яке б впливало на правильність вирішення справи у цій частині.

За таких обставин касаційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року у частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 263 621,98 грн - скасувати, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року у цій частині - залишити в силі; решту рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року - залишити без змін.

Керуючись статтями 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року у частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 263 621,98 грн - скасувати, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року у цій частині - залишити в силі.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року у частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС. Ю. Мартєв

Судді:А. І. Грушицький

А. А. Калараш

Є. В. Петров

В. В. Сердюк