Дата документу 16.01.2019 Справа № 314/7455/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/7455/16 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/713/19 Беспалько Т.Д.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №377/8278ЕS5КDIР від 11 березня 2014 року на суму 13105,71 грн.

21.07.2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20150721-Г, у відповідності до умов якого, ПАТ «Платинум Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «Платинум Банк», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №20150721-Г від 21.07.2015 року - реєстру заборгованостей (витяг з додатку №1 до договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 року - реєстру заборгованостей товариство набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14711,59 грн., з яких: 12010,71 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 715 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 1985,88 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості.

Зазначає, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого, станом на 23.11.2016 року має заборгованість в розмірі 14711,59 грн., яку в добровільному порядку не сплачує.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №377/8278ЕS5КDIР від 11 березня 2014 року в розмірі 14711,59 грн., з яких: 12010,71 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 715 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 1985,88 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості, та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №377/8278ЕS5КDIР від 11 березня 2014 року в розмірі 14711,59 грн., з яких: 12010,71 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 715 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 1985,88 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що справа розглянута без її належного повідомлення про її розгляд. При розгляді справи не було досліджено чи отримувала вона вимоги про погашення заборгованості саме позивачем, а отже чи знала вона про зміну кредитором за даними зобов'язаннями. Не досліджено питання щодо дійсної суми заборгованості. Судом не вірно застосовані строки позовної давності при нарахуванні пені, про застосування якої заявлено стороною у спорі. Вимога про стягнення комісії не ґрунтується на вимогах закону, судом не досліджено які послуги надавались боржнику за кредитним договором. Просила суд скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення частково та ухвалює нове рішення у відповідній частині у випадку неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 11 березня 2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 377/8278ЕS5КDIР на суму 13105 грн. 71 коп., з кінцевим терміном повернення до 20 червня 2017 року.

21 липня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20150721-Г, відповідно до якого ПАТ «Платинум Банк» відступив позивачу право вимоги коштів (включно з процентами, комісією, штрафними санкціями та іншими платежами) від ОСОБА_3

Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № 20150721-Г від 21 липня 2015 року (Реєстру заборгованостей) позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 14 711 грн. 59 коп., з яких: 12010 грн. 71 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 715 грн. - заборгованість за відсотками та комісією; 1985 грн. 88 коп. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором станом на 23 листопада 2016 року виникла заборгованість у сумі 14 711 грн. 59 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції виходив з того, що факт наявності заборгованості ОСОБА_3 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростовані відповідачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на неправильність розрахунку заборгованості, наданої суду позивачем, а також, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення пені після спливу строку позовної давності та просить застосувати позовну давність до вимог банку про стягнення пені, окрім того, посилається на незаконність нарахування та стягнення позивачем комісії на обслуговування кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором.

Відповідно до ст. ст. 514, 517, 519 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Так, ОСОБА_3 не доведено належними доказами незаконності розрахунку заборгованості за тілом кредиту, наданої суду позивачем. Окрім того відповідач визнала, що не виконувала належним чином зобов'язання, покладені на неї умовами кредитного договору. Твердження ОСОБА_3 про неповідомлення її про заміну стягувача за договором колегія суддів не бере до уваги, оскільки із змісту вищезазначеної статті вбачається, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише мас право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Проте ОСОБА_3 не виконувала покладене на неї зобов'язанні ані на користь первісного стягувача, ані на користь позивача у справі.

Проте, колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_3, викладеними в апеляційній скарзі щодо незаконності стягнення з неї на користь банку комісії за обслуговування кредитного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов'язаної особи банку як обов'язкову умову надання банківських послуг.

Відповідно до 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Виходячи з викладеного, положення кредитного договору, які встановлюють обов'язок відповідача по сплаті комісії за надання кредиту у розмірі 802 грн. 64 коп. та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 223 грн. є такими, що не відповідають положенням Порядку надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, а отже їх нарахування банком є безпідставним, та їх стягнення з відповідача є незаконним.

Окрім того, колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_3, щодо не з'ясування судом першої інстанції обставин справи при вирішенні питання про стягнення пені на користь відповідача.

Так, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Оскільки відповідно до розрахунку заборгованості, наданої позивачем, станом на 20 липня 2015 року заборгованість по сплаті пені складає 1 985 грн. 88 коп. Даних щодо нарахування банком пені після зазначеної дати відсутні. А отже, строк позовної давності для стягнення з ОСОБА_3 пені сплив у липні 2016 року, в той час коли позивач звернувся до суду з позовом в листопаді 2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Враховуючи той факт, що позивач не була належним чином повідомлена про дату розгляду справи та була позбавлена можливості подати заяву про застосування строків позовної давності, колегія суддів приймає заяву ОСОБА_3 про застосування строків позовної давності до вимог банку про стягнення пені.

З урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача пені за порушення графіку погашення заборгованості та заборгованості за комісією є безпідставними.

У зв'язку з цим, рішення суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення з відповідача пені за порушення графіку погашення заборгованості та заборгованості за комісією підлягає скасуванню, із відмовою в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року по цій справі, про задоволення позову в частині стягнення з відповідача пені за порушення графіку погашення заборгованості та заборгованості за комісією скасувати та прийняти постанову наступного змісту:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3пені за порушення графіку погашення заборгованості та заборгованості за комісією.

В решті рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 21 січня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: І.А. Воробйова

Е.А. Онищенко