Ухвала

28 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 462/5742/18

провадження № 61-20545ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сторонського Івана Олександровича на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 28 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування завданих збитків у розмірі 2 146 грн, заподіяних залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_1 та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн, 300 грн витрат за проведення оцінки майна, 500 грн витрат на правову допомогу та 704,80 грн сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що позивач є власником вказаної квартири, на підставі акту комісії ЛКП «Богданівка» від 30 липня 2018 року та при обстеженні було встановлено, що у ванній кімнаті та кухні квартири позивача виявлено плями, які утворилися від залиття квартири позивача мешканцем квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , яка знаходиться поверхом вище. На підставі звіту ПП «Експерт МАШ» від 20 серпня 2018 року встановлено, що в приміщенні квартири позивача внаслідок залиття встановлені пошкодження стелі, стін ванної кімнати на кухні. Зазначає, що визначено вартість та обсяг робіт, які необхідні для відновлення попереднього стану затопленої квартири у сумі 2 146 грн. Оскільки відповідач добровільно не хоче відшкодувати завдану шкоду, тому змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач вказує, що внаслідок залиття її квартири їй було спричинено моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 28 березня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 2 146 грн та 1 000 грн моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмолено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 28 березня 2019 року залишено без змін.

14 листопада 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сторонський І. О. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 28 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року (на час подання касаційної скарги) - 1 921 грн.

Предметом позову в цій справі є відшкодування збитків у розмірі 2 146 грн заподіяних залиттям квартири та моральна шкода в розмірі 5 000 грн загалом становить 7 146 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

У тексті касаційної скарги зазначено, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки наявні зовсім протилежні висновки оскаржуваних рішень із висновками постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 676/4719/15-ц.

Однак, у цій справі та у справі № 676/4719/15-ц, яка була предметом перегляду у Верховному Суді України, встановлені різні фактичні обставини справи.

При цьому використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень.

Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст рішення, ухваленого судами першої та апеляційної інстанції.

Проте вказані заявником аргументи, як підстава для відкриття провадження у справі за підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не можуть бути взяти судом до уваги, оскільки заявник фактично не згоден з результатом розгляду справи та вказує на необхідність переоцінки доказів по справі. Аргументів, які б стверджували про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій справі заявником не наведено.

Оскільки твердження заявника про те, що скарга стосується питання, що має значення для формування єдиної правозастосовчої практики є необґрунтованим, а Суд не знайшов жодної з передбачених пунктом 2 частини третьої 389 ЦПК України підстав для перегляду рішення Залізничного районного суду міста Львова від 28 березня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у малозначній справі № 462/5742/18, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд)згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду зазначене в касаційній скарзі клопотання про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року до закінчення касаційного провадження.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сторонського Івана Олександровича на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 28 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко