Справа №: 343/1215/17
Провадження №: 2/0343/147/19
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Андрусіва І. М.,

секретарів судового засідання - Височанської (Димид) О.З., Оленяк С.І.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом виконувача обов"язки керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Долинської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої,

з участю: прокурора - Юхман Л. Я.,

представника позивача- ОСОБА_2 ., ОСОБА_3 ,

відповіджача- ОСОБА_1 ,

представників відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_11 ОСОБА_12, ОСОБА_13

ВСТАНОВИВ:

Виконувач обов"язків керівника Калуської місцевої прокуратури,який звернувся в інтересах держави в особі фінансового управління Долинської районної державної адміністрації, звернувшись до суду з даним позовом та збільшивши 06.12.2017 позовні вимоги, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь фінансового управління Долинської районної державної адміністрації кошти в сумі 2309 (двох тисяч трьохсот дев"яти) гривень 78 копійок, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 та судові витрати у розмірі 240,00 грн. за оголошення про виклик до суду в газеті "Галичина".

В обгрунтування позову покликається на те, що ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.06.2017 року вирок Долинського роайонного суду Івано-Франківської області від 18.05.2016 року про обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 125 КК України- скасовано, а кримінальне провадження закрито згідно п.7 ч.1 ст. 284 КПК України.

Вироком Долинського районного суду від 18.05.2016 року встановлено, що ОСОБА_1 в ході сварки із ОСОБА_6 умисно наніс їй рукою два удари: один удар в ділянку обличчя з лівої сторони та один удар в голову з правої сторони, внаслідок чого, згідно з висновком експерта № 159 від 04.07.2015 року ОСОБА_6 отримала тілесне ушкодження у вигляді синця лобної ділянки справа, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Згідно довідки Долинської ЦРЛ № 684/01-20/18 від 15.10.2015 року потерпіла ОСОБА_6 знаходилась на лікуванні у неврологічному відділі Долинської ЦРЛ з 29.05.2015 року по 04.06.2015 року. На її лікування медичним закладом витрачено 2309,78 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь фінансового управління Долинської РДА.

Вищенаведені підстави слугували підставою звернення до суду з даним позовом.

Представником відповідача ОСОБА_14 05.12.2017 року подано заперечення на позов, в якому зазначено, що з аналізу довідки Долинської ЦРЛ №684/01-20/18 від 15.10.2015 року на лікування ОСОБА_6 витрачено 17,09 грн. На інші витрати позивачем не надано належного розрахунку, яким шляхом вони виведені і яке відношення вони мають до лікування потерпілої.

05.03.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву від 13.07.2017 року та на заяву про збільшення позовних вимог від 06.12.2017 року, в якому він зазначив, що у ОСОБА_6 не було потреби та доцільності у стаціонарному лікуванні з синцем, оскільки він являє собою окреме самостійне захворювання, якого немає в переліку клініко-статистичної кваліфікації хворіб. При поступленні її в стаціонар Долинською ЦРЛ з 02.06.2015 року до 04.06.2015 року із діагнозом "ЗЧМТ Струс головного мозку" не проводились діагностичні дослідження (заходи), передбачені Протоколом надання медичної допомоги хворим із забоєм головного мозку легкого ступеня тяжкості.

З приводу термну лікування і кількостті ліжкоднів на стаціонарному лікуванні ОСОБА_6 із синцем зазначив, що вказані позивачем 6 днів, проведені в неврологічному відділенні з 29.05.2015 року по 04.06.2015 року, не відповідають дійсності та є неправдивими. Згідно висновку експерта №159 від 04.07.2015 року лікар судмедексперт зазначила, що первинний огляд хворої сумісно з заввідділом проведено 02.06.2015 року, ОСОБА_6 04.06.2015 року з покращенням виписана додому. Про це свідчать і первинні записи огляду лікарями травматологом та окулістом хворої в її медичній карті №3247, датованими 02.06.2015 року. Лікарями згідно даних вказаної мадичної карти не зроблено жодного запису в розділі "Температурний режим", що свідчить про те, що ОСОБА_6 не проходила лікуванння. Вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Долинській ЦРЛ з 02.06.2015 року по 04.06.2015 року, що складає 2 ліжкодні. А оскільки лікар ОСОБА_7 під час допиту її як свідка по справі №343/2177/15-к , яка лікувала ОСОБА_6 , взагалі не пам"ятає, що остання з 29.05.2015 року по 04.06.2015 року лікувалась в неврологічному відділі Долинської ЦРЛ, можна ставити під сумнів вищевказане лікування в Долинській ЦРЛ.

Щодо вартості перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_6 із синцем зазначив, що відповідно до довідки про вирахувану вартість лікування хворих в стаціонарі Долинської ЦРЛ від 15.10.2015 року на лікування потерпілої витрачено всього 17,09 грн за 6 ліжкоднів (один ліжкодень коштує 2,85 грн.), а так як медичні документи та медична карти №3247 Долинської ЦРЛ хворої ОСОБА_6 свідчать про те, що вона лікувалась 2 ліжкодні, сума витрачених коштів на 2 ліжкодні складає 5,70 грн. На всі інші витрати, вказані у довідці, позивачем не надано належного розрахунку, яким шляхом вони виведені і яке відношення вони мають до лікування потерпілої.

У вказаній довідці не вказано вартість одного ліжкодня, не вказано вартість на лікування ОСОБА_6 в день, а тому вказана вартість не відповідає п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою КМУ від 16 липня 1993 року № 545, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року. Виходячи з наведеного, вартість лікування в розмірі 2309,78 грн. не може бути з нього стягнута.

В заяві про збільшення позовних вимог від 06.12.2017 року позивач просить суд стягнути з нього судові витрати в розмірі 240 грн. за подання оголошення в газету «Галичина» про виклик його, як відповідача, в судове засідання Долинського районного суду на 28.09.2017 року по даній справі.Таку вимогу вважає незаконною, оскільки суд, викликаючи його по даній справі, направляв повістки 17.07.2017 р. та 01.08.2017 р. рекомендованим листом з повідомленням не на його адресу реєстрації: АДРЕСА_1 . Про те, що суду було відомо про його адресу свідчить вирок від 18.05.2016 року, про це також було відомо і прокурору Юхман Л.Я., яка підтримувала обвинувачення по справі №343/2177/15-к та підтримує даний цивільний позов. Він жодим чином не міг отримати повістки з 21.07.2017 року по 30.10.2017 року, оскільки перебував на лікуванні в Долинській центральній районній лікарні через лікування ряд захворювань, що підтверджується випискою №933 Долинської ЦРЛ. Газету «Галичина» не виписує і не читає.

Щодо матеріального стану та платоспроможності вказав, що він має велику заборгованість в сумі 17846,49 грн через несплату аліментів на двох неповнолітніх дітей. Окрім цього наявна заборгованість по виконавчих зборах та виконавчих витратах, 1304,00 грн. заборгованість за користування житловою площею в гуртожитку. Також він має заборгованість в сумі 5092,46 грн. за проживання в гуртожитку «Дружба». Всього вищевказана заборгованість складає 24 908,43 гривень. Він особа з інвалідністю 2 групи загального захворювання, витрачає значні кошти на лікування. Ніде не працює, отримує дохід у вигляді пенсії. Його дохід за грудень 2017 року склав 0 гривень. З урахуванням викладеного при задоволенні позову, стягнення 2309,78 грн та 240 грн призведе до тяжких наслідків для нього та його дітей.

У вказаному клопотанні позивач просить прослухати звукозапис від 30.03.2016 року зі свідченням лікаря ОСОБА_7 щодо лікування нею ОСОБА_6 , закрити провадження у даній справі, врахувати його скрутне матеріальне становище та звільнити його від сплати судових витрат.

Ухвалою Долинського районного суду від 26.03.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження.

20.04.2018 року відповідачем подано заяву про відвід судді, на підставі чого 20.04.2018 року Долинським районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про зупинення провадження до вирішення питання про відвід.

Ухвалою Долинського районного суду від 23.04.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволнні заяви про відвід судді Андрусіва І.М. у зв"язку з відсутністю підстав, передбачених ЦПК України.

04.05.2018 року ухвалою Долинського районного суду поновлено судовий розгляд та призначено судове засідання.

Ухвалою Долинського районного суду від 24.10.2019 року частково задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів з Долинської ЦРЛ.

Ухвалою Долинського районного суду від 06.03.2019 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду.

Згідно з ухвалою Долинського районного суду від 08.04.2019 року клопотання ОСОБА_8 про витребування доказів з Долинської ЦРЛ задоволено частково.

08.05.2019 року ухвалою Долинського районного суду відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребовування доказів.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, подавши відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач у відзиві фактично визнав позовні вимоги в сумі 5,70 грн. за 2 дні лікування хворої ОСОБА_6 в Долинській ЦРЛ. Поданий ним відзив вважає безпідставним, з наступних підстав. Згідно довідки Долинської ЦРЛ № 684/01-20/18 від 15.10.2015 потерпіла ОСОБА_6 знаходилась на лікуванні у неврологічному відділі Долинської ЦРЛ з 29.05.2015 року по 04.06.2015 року. На її лікування медичним закладом витрачено 2309,78 грн.

Кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочинних дій, стягуються судом з винної в цьому особи.

Стягнення коштів здійснюється на підставі "Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545.

Фінансування закладу охорони здоров`я відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України, здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету.

Долинська центральна районна лікарня, у якій проводилось лікування особи, потерпілої від дій відповідача, перебуває у державній власності та фінансується з фінансового управління Долинської РДА.

Зважаючи на викладене, витрачені на лікування кошти підлягають стягненню з відповідача на користь фінансового управління Долинської РДА.

Крім того, відповідно до платіжного доручення № 1426 від 21.09.2017 прокуратурою Івано-Франківської області сплачено 240 грн редакції газети «Галичина» за оголошення в газеті «Галичина» про виклик на 28.09.2017 року в судове засідання Долинського районного суду відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до п.6 ч.2 ст.79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідач та його адвокати в судовому засіданні позов не визнали та заперечили щодо його задоволення, з підстав викладених у запереченні, відзиві та заявах вказаних вище.

Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 4 Цивільно- процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода ,завдана неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи ,а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи ,відшкодовується в повному обсязі особою ,яка її завдала.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прокуратуру", прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

На органи прокуратури, відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 56 ЦПК України покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.2 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Позов обгрунтований тим ,що 29.05.2015 року близько 16,30 год ОСОБА_1 вчинив сварку з дружиною в ході якої умисно наніс ОСОБА_6 рукою два удари: один удар в ділянку обличчя з лівої сторони та один удар в голову з правої сторони, внаслідок чого, згідно з висновком експерта № 159 від 04.07.2015 року ОСОБА_6 отримала тілесне ушкодження у вигляді синця лобної ділянки справа, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.За цим фактом щодо ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.125ч.1 КК України. Згідно вироку Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.05.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, який ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.06.2017 року скасований, а кримінальне провадження закрито згідно п.7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв"язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (Т.1, а.с.5).

Відповідно до ч.4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Пунктом 7 частини 1 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у разі якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Аналізуючи зміст ст. 284 КПК України, суд приходить до висновку, що нереабілітуючі підстави означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів у вчиненні кримінального правопорушення, однак через певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження перераховані в п.п. 4-8 ч. 1 ст. 284 КПК України. Важливими умовами для закриття провадження за цими підставами є: підтвердження матеріалами кримінального провадження події кримінального правопорушення; наявність у діянні складу кримінального правопорушення; причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із змісту ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.06.2017 року, під час вирішення питання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 125 КК України, в зв`язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, ОСОБА_9 та його захисник не заперечили щодо скасування вироку та закриття провадження з підстави, передбаченої п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, що свідчить про те, що саме ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення, за яке має нести відповідальність. Дана ухвала з цих підстав ним не оскаржувалась та набрала законної сили.

Таким чином, закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення у зв"язку з відмовою потерпілого від обвинувачення не є реабілітуючою підставою та не звільняє ОСОБА_1 відшкодувати витрати, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від цього злочину.

Частиною 3 статті 1206 ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Долинська районна лікарня є комунальним закладом, засновником якого є Долинська районна рада. З питань реалізації державної політики в галузі охорони здоров"я підпорядковується та підзвітна районній державній адміністрації. Долинська ЦРЛ зобов"язана забезпечувати надання медичних послуг відповідно до законодавсва про охорону здоров"я за рахунок коштів районного бюджету, що підтверджується копіями статуту, свідоцтва про державну реєстрацію, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб (т.1, а.с. 199-206).

Постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545 затверджено Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання.

Відповідно до п. 1 даного Порядку, згідно зі статтею 1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат.

Пунктом 2 Порядку визначено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Крім того, пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Пунктом 4 Порядку також передбачено, що стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Аналогічні роз`яснення також містяться в постанові Пленуму ВСУ від 07.07.1995 року за №11 (зі змінами і доповненнями) «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», в пункті 6 якої роз`яснено, що звернути увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

В суді встановлено, що потерпіла у зв"язку із заподіянням їй зазначених тілесних ушкоджень, перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділі Долинської ЦРЛ з 29.05.2015 року по 04.06.2015 року (т.1, а.с.6 ).

У зв"язку з викладеним існує причинний зв"язок між діями ОСОБА_1 та перебуванням потерпілої ОСОБА_6 на лікуванні в Долинській ЦРЛ. Дані факти підтверджуються висновком експерта №159 від 04.07.2015 року, де ОСОБА_6 пояснювала, що її 29.05.2015 року побив чоловік ОСОБА_1 , у результаті чого нанесені тілесні ушкодження відносяться до легких, а також копією медичної карти стаціонарного хворого № 3247 ОСОБА_6 , відповідно до якої ОСОБА_6 поступила в Долинську ЦРЛ на стаціонарне лікування 29.05.2015 року, виписана 04.06.2015 року, проведа в ліканяній установі 6 ліжкоднів (т.1, а.с.106-111 ).

Зі змісту довідки, виданої Долинською ЦРЛ від 15.10.2015 року вбачається, що вартість лікування ОСОБА_6 склала 2309,78 гривень (т.1, а.с.6), в розрахунок якої входить: нарахування заробітної плати медпрацівникам-1599,27 грн, нарахування на заробітну плату - 580,54 грн, медикаменти на перев"язувальні матеріали (обстеження)-17,09 грн, продукти харчування- 19,44 грн, інші послуги- 27,89 грн, оплата водопостачання та водовідведення-24,71 грн, оплата електроенергії-35,79 грн, оплата за газ-5,05 грн.

Згідно розрахунку кодів економічної кваліфікації хвора ОСОБА_10 в лікувальному закладі у неврологічному відділі Долинської ЦРЛ провела в травні 2015 року 3 ліжкодні, в червні 2015 року- 3 ліжкодні. Витрати за 6 ліжкоднів склали 2309, 78 грн. Вартість 1 ліжкодня у травні 2015 року становила 252, 52 грн, а у червні- 280,57 грн. (т.1 а.с. 196, 197).

Наведені письмові докази суд вважає належними, оскільки містять обставини, що підтверджують заявлені вимоги, а також допустимими та достатніми у розумінні ст. ст. 78, 80 ЦПК України.

З приводу доводів відповідача про те, що ОСОБА_6 фактично перебувала на стаціонарному лікуванні в Долинській ЦРЛ з 02.06.2015 року по 04.06.2015 року із синцем, суд зауважує, що вони спростовуються матеріалами справи, поясненнями потерпілої та свідка ОСОБА_7 допитаних в якості свідка.

Так свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що 29.05.2015 року її побив чоловік, після чого вона звернулась в Долинську ЦРЛ, де перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні до 04.06.2015 року.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що вона лікувала ОСОБА_6 , яка лежала у неврологічному відділенні до тижня згідно протоколів, затверджених МОЗ України. Попередній діагнох виставлявся ОСОБА_6 згідно її скарг. Потерпіла скаржилась на головні болі та казала, що її побив чоловік. Для надання необхідоної медичної допомоги, вона направила її на обстеження до окуліста та травматлога.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_6 взагалі не потребувала лікування та госпіталізації, а отже Долинською ЦРЛ були здійснені непотрібні витрати на її лікування, вищезазначених висновків суду не спростовують та не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову..

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином ОСОБА_1 ,як особа ,яка вчинила злочин,зобов"язаний відшкодувати витрати в розмірі 2309,78 грн., на користь фінансового управління Долинської РДА за лікування

ОСОБА_6 в Долинській ЦРЛ

Судові витрати у розмірі 240 грн за подання оголошення в газету "Галичина" з відповідача не підлягають стягненню, оскільки у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. А тому в цій частині позов не підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, ст. 131-1 Конституції України, ст.ст. 1166, 1206 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 23 Закону України "Про прокуратуру", керуючись ст.ст 5, 12, 19, 76-81, 141, 265, 263-265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь фінансового управління Долинської районної державної адміністрації кошти в сумі 2309 (двох тисяч трьохсот дев"яти) гривень 78 копійок, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 .

В задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фінансове управління Долинської районної державної адміністрації- адреса реєстрації м. Долина, пр. Незалежності, 5 ( р/р. 0155 МБ районний бюджет, МФО 836014, , код платежу 24060300)

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Долинського районного суду Андрусів І.М.

Повне рішення суду складено 26 липня 2019 року