ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року колегія суддів судової палати у з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Міністерство юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що у параграфі 16 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26 лютого 2015 року у справі «ОСОБА_1 проти України (№ 2)», заява № 45797/09 встановлено, що «14 серпня 2009 року апеляційний суд Дніпропетровської області залишив апеляційну скаргу заявника на постанову від 23 липня 2009 року [про призначення судово-психіатричної експертизи заявника у справі Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 3-0003/10] без розгляду. Суд зазначив, що оскаржувана постанова стосувалась процесуального питання і оскарженню не підлягала».

У параграфі 24 цього ж рішення встановлено, що «На підставі матеріалів справи 19 листопада 2009 року Красногвардійський суд призначив заявникові повторну стаціонарну судово-психіатричну експертизу. Заявник намагався оскаржити це рішення в апеляційному порядку, але безуспішно».

У рішенні ЄСПЛ не надано оцінки вказаним фактам відмови в апеляційному оскарженні судових рішень про позбавлення заявника волі, що згідно зі ст. 53 КЗПЛОС не позбавляє заявника права вимагати відповідну правову оцінку в національній судовій системі.

У п. 3.1 рішення КСУ від 27.01.10 №3-рп/2010 встановлено загальне правило: «Розглядаючи положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України (254к/96-ВР), Конституційний Суд України дійшов висновку, що апеляційне оскарження судового рішення можливе у всіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження», - яке за своїм змістом не має процедурних обмежень.

КУпАП не містить заборони на оскарження зазначених вище постанов, а тому заявник був позбавлений права на таке оскарження антиконституційно.

Одночасно право на те саме оскарження є закріпленим у параграфі 1 ст. 2 Протоколу № 7 до КЗПЛОС. ЄСПЛ у своїй практиці не відрізняє кримінальні справи від справ про адмінправопорушення, особливо коли вирішується питання про позбавлення особи волі. Останнє прямо випливає з вказаного рішення ЄСПЛ.

Справа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська №3-0003/10 є закритою, але не завершеною, що встановлено рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2017, вказані постанови не скасовані, встановлені в них обставини(включно із завідомо неправдивими і такими, що шкодять гідності заявника), не спростовані.

Відмова у апеляційному оскарженні постанов від 23 липня 2009 року і 19 листопада 2009 Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №3-0003/10 є антиконституційною, порушує міжнародну угоду, згоду на яку надала ВРУ, прямо впливає на права заявника негативним чином.

У зв'язку з чим, ОСОБА_1 просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: «Відмова у апеляційному оскарженні постанов від 23 липня 2009 року і 19 листопада 2009 року Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №3-003/10 є антиконституційною, порушує міжнародну угоду, згоду на яку надала Верховна Рада України, прямо впливає на права заявника негативним чином».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року було розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Міністерство юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення, за результатом розгляду якої суд апеляційної інстанції постановив - вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції- без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 грудня 2018 року постанова апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року була залишена без змін.

04 лютого 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року. В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 посилався на те, що при перегляді даної справи судами апеляційної та касаційної інстанції фактично було змінено підстави відмови у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, що спричинило повну невідповідність судових рішень одне одному та вимогами чинного законодавства, яке забороняє протиріччя, є істотною для справи обставиною, яка вимагає приведення судових рішень до ладу.

За час розгляду справи №201/17727/17 набули остаточності три достатньо важливих для визначення правовідносин, які були предметом розгляду у ній, судових рішення: рішення ЄСПЛ від 06 березня 2018 року у справі "Михайлова проти України"; ухвала Великої палати Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі №206/5058/18 та рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2018 року у справі "Аграчева та інші проти України", якими на думку заявника встановлені істотні обставини для перегляду даної цивільної справи.

Ознайомившись із змістом заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року та матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаної заяви та перегляду постанови суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до положень Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами", нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку що рішення ЄСПЛ від 06 березня 2018 року у справі "Михайлова проти України", рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2018 року у справі "Аграчева та інші проти України" та ухвала Великої палати Верховного суду від 15 листопада 2018 року у справі №206/5058/18 відповідно до проаналізованих положень діючого цивільного процесуального законодавства України не є нововиявленими обставинами, не стосуються даного цивільного спору та не входять до предмету доказування у цій справі, а тому підстави для перегляду постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року в порядку вимог ст. 423 ЦПК України - відсутні.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 429 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року - відмовити.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року - залишити в силі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова