ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/1074/17
Номер провадження 2/292/3/19
Р І Ш Е Н Н Я І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И
16 січня 2019 року смт.Пулини
Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Рябенької Т.С.,
секретаря судового засідання Володіної В.В., з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у смт.Пулини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІНЬ АГРО-ПЛЮС" про стягнення боргу за договорами грошової позики,-
У листопаді 2017 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із зазначеним позовом до ТОВ "ПРОМІНЬ АГРО-ПЛЮС", мотивуючи його тим, що 03.08.2011 року ОСОБА_1 на підставі рішення установчих зборів учасників СТОВ "Промінь", оформленого відповідним протоколом №3 від 03.08.2011 року увійшов до складу учасників (засновників) СТОВ "Промінь" та після перерозподілу часток статутного фонду став володіти 100 % статутного капіталу.
Ухвалою судді від 28.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи.
Ухвалою суду від 15.01.2018 року перейдено до розгляду справи у загальному позовному провадженні. 05.02.2018 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем не укладалися договори позики, на які посилається позивач, а заявлені позовні вимоги є надуманими.
У відзиві зазначено, що до позовної заяви додано договір грошової позики №1 від 10.02.2012 року на суму 10 000 грн., договір грошової позики №2 від 20.02.2012 року на суму 125 000 грн, договір грошової позики №3 від 04.04.2012 року на суму 255 000 грн, договір грошової позики №4 від 25.04.2012 року на суму 110 000 грн. Разом з тим, додані позивачем до позовної заяви квитанції не є доказом перерахування останнім грошових коштів на виконання договорів грошової позики. Зокрема, такі квитанції свідчать про перерахування грошових коштів не в рахунок доданих до позовної заяви договорів позики, а в рахунок інших зобов"язань позивача. До позовної заяви не додано доказів укладення з відповідачем саме договорів зворотної фінансової допомоги.
Вищевикладені обставини свідчать про те, що додані позивачем до позовної заяви квитанції не є доказом виконання останнім зобов"язань перед відповідачем в рахунок ніби-то укладених договорів грошової позики.
Крім того, в преамбулах додаткових договорів від 10.02.2013 року до договору грошової позики №1 від 10.02.2012 року, від 20.02.2013 року до договору грошової позики №2 від 20.02.2012 року, від 04.04.2013 року до договору грошової позики №3 від 04.04.2012 року, від 25.04.2013 року до договору грошової позики №4 від 25.04.2012 року в якості позичальника зазначене "Сільськогосподарське підприємство "ПРОМІНЬ", що не відповідає організаційно-правовій формі відповідача, що існувала на той час (СТОВ "ПРОМІНЬ"). Договори позики №1 від 10.02.2012 року, №2 від 20.02.2012 року є неукладеними в силу вимог ст.1046 ЦК України, оскільки в момент їх підписання реальна передача грошових коштів не відбувалася.
Крім того, у вищевказаних договорах позики числовий вираз грошових зобов"язань не збігається з сумами позики, вказаними в позовній заяві, тому правових підстав для твердження про грошові зобов"язання у позивача немає.
Позивач до 14.06.2017 року займав посаду генерального директора ТОВ "ПРОМІНЬ АГРО-ПЛЮС", як керівник товариства був відповідальний за фінансово-господарську діяльність та підписував відповідну звітність товариства. Більше того, ОСОБА_1 на момент нібито укладення спірних договорів позик був єдиним учасником товариства, який згодом відступив своє право участі в товаристві іншим особам. В підписаній та поданій ОСОБА_1 фінансовій звітності ТОВ "ПРОМІНЬ АГРО-ПЛЮС" (на той час СТОВ "ПРОМІНЬ") відсутні дані про зобов"язання товариства перед іншими особами за договорами грошових позик та за договорами зворотної фінансової допомоги.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач також вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, посилаючись на те, що предмет позовних вимог стосується стягнення заборгованості за договорами позики зі строками погашення, що сплили у 2013 році. Водночас позивач посилається на додаткові договори до вказаних договорів позики, згідно яких змінені строки повернення відповідних позик, однак між сторонами не укладалися жодні правочини, предмет яких стосувався би встановлення нових чи зміни існуючих строків повернення грошових коштів за тими чи іншими договорами позик, тому представник відповідача просить застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог по справі та відмовити в задоволенні позову повністю. Відповіддю на відзив від 28.02.2018 року представник позивача підкреслив, що даний відзив не можна вважати таким, що підписаний належним представником відповідача, оскільки документів, що підтверджують повноваження представника не надано. Відзив відповідача зводиться по суті до аналізу укладених між сторонами договорів на предмет наявності орфографічних та інших помилок, правильності сформованої фінансовою установою підстави для зарахування грошових коштів тощо. Подання представником відповідача клопотань про призначення експертизи та про витребування документів є, на думку представника позивача, способом затягування розгляду справи.
25.06.2018 року позивач ОСОБА_1 уклав договір на представництво та надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_2
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги з вищевикладених підстав і просили суд їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву та в запереченні на відповідь на відзив, просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог по справі та відмовити в задоволенні позову повністю.
Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідка, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (ч.2 ст.11 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ст.525 ЦК України не допускає односторонньої відмови від виконання зобов'язання.
Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що згідно Статуту, затвердженого загальними зборами засновників СТОВ "ПРОМІНЬ" 03.08.2011 року, СТОВ "ПРОМІНЬ" є юридичною особою та юридичним правонаступником КСП "ПРОМІНЬ". Засновником товариства є ОСОБА_1 (а.с.41-54).
Як вбачається з протоколу №12/04-17 загальних зборів учасників СТОВ "Промінь" від 12.04.2017 року ТОВ "ПРОМІНЬ АГРО-ПЛЮС" утворилося в результаті зміни найменування СТОВ "ПРОМІНЬ" на ТОВ "ПРОМІНЬ АГРО-ПЛЮС" та виходу ОСОБА_5 зі складу учасників товариства у зв"язку з втратою права власності на частку у статутному капіталі товариства (а.с.115-118).
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "ПРОМІНЬ АГРО-ПЛЮС" є юридичною особою та його місцезнаходженням є: Житомирська область, Пулинський район, с.Зелена Діброва, вул.40-річчя Перемоги, 8 (а.с.17-18).
Відповідно до договору грошової позики №2 від 20.02.2012 року ОСОБА_1 передав СТОВ "Промінь" в особі директора ОСОБА_6 позику в розмірі 125000 грн. строком до 20.02.2013 року (а.с.23-24). Даний договір було затверджено протоколом №3/1 позачергових загальних зборів учасників СТОВ "ПРОМІНЬ" від 21.02.2012 року (а.с.25). Додатковим договором від 20.02.2013 року до Договору грошової позики №2 від 20.02.2012 року строк, на який надається позика позичальнику продовжено до 10.10.2016 року (а.с.27). Даний додатковий договір затверджено протоколом №3/1-1 позачергових загальних зборів учасників ТОВ "ПРОМІНЬ" від 21.02.2013 року (а.с.28).
Згідно договору грошової позики №3 від 04.04.2012 року ОСОБА_1 передав СТОВ "Промінь" в особі директора ОСОБА_6 позику в розмірі 255 000 грн. строком до 04.04.2013 року (а.с.29-30). Даний договір було затверджено протоколом №3/2 позачергових загальних зборів учасників СТОВ "ПРОМІНЬ" від 05.04.2012 року (а.с.32). Додатковим договором від 04.04.2013 року до Договору грошової позики №3 від 04.04.2012 року строк, на який надається позика позичальнику, продовжено до 20.10.2016 року (а.с.33). Даний додатковий договір затверджено протоколом №3/2-1 позачергових загальних зборів учасників ТОВ "ПРОМІНЬ" від 05.04.2013 року (а.с.34).
Відповідно до договору грошової позики №4 від 25.04.2012 року ОСОБА_1 передав СТОВ "Промінь" в особі директора ОСОБА_6 позику в розмірі 110 000 грн. строком до 25.04.2013 року (а.с.35-36). Даний договір було затверджено протоколом №3/3 позачергових загальних зборів учасників СТОВ "ПРОМІНЬ" від 26.04.2012 року (а.с.38). Додатковим договором від 25.04.2013 року до Договору грошової позики №4 від 25.04.2013 року строк, на який надається позика позичальнику продовжено до 20.10.2016 року (а.с.39). Даний додатковий договір затверджено протоколом №3/3-1 позачергових загальних зборів учасників ТОВ "ПРОМІНЬ" від 26.04.2013 року (а.с.40).
Згідно наявних в матеріалах справи квитанцій від 13.02.2012 року, 27.02.2012 року, 04.04.2012 року та 25.04.2012 року на рахунок сільськогосподарського підприємства з обмеженою відповідальністю перераховано кошти на загальну суму 500 500 грн. Платник "Сільськогосп. підпр. з обмеж. відпов. ОСОБА_1" (а.с.22, 26, 31, 37).
Як зазначив в судовому засіданні ОСОБА_1 він за усною домовленістю з ОСОБА_6 вкладав певну суму грошей в СТОВ "Промінь". Для цього, перебуваючи в м.Миколаєві, просив бухгалтера підготувати договори. В подальшому зранку йшов до відділення банку, відправляв гроші та, сівши в автомобіль, приїжджав до Червоноармійського району, де, домовившись по телефону з ОСОБА_6, зустрічались в різних місцях та підписували дані договори. Договори підписувались в одному екземплярі та він їх забирав із собою. В подальшому гроші використовувались з рахунку товариства, однак як саме і чи відображались вони в бухгалтерських документах йому не відомо. У зв"язку з тим, що договори готувалися у м.Миколаєві, то і місце їх укладання вказано м.Миколаїв, хоча підписувались вони у Червоноармійському районі. Щодо розбіжностей між датою укладання і датою відправки самих грошей у відділенні банку та його показами, пояснив, що бухгалтер готував проекти, тому, мабуть, і дати стоять інші.
Чому в договорі грошової позики №2 від 20.02.2012 року вказана сума 125000 грн., а відправлено 125 500 грн. пояснив, що можливо у нього було більше готівкових грошей, тому відправив більше.
Крім того, позивач зазначив, що збори ніякі не проводились, чому протоколи в матеріалах справи за його підписом і з помилками пояснити не зміг, так само як і те, чому організаційно-розпорядча форма товариства, вказана в додаткових договорах (сільськогосподарське підприємство) не співпадає з його організаційно-розпорядчою формою на момент підписання даних договорів (сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив, що працюючи директором СТОВ "Промінь", підписував якісь чотири договори про надання грошей ОСОБА_1 на рахунок товариства. Ці договори підписувалися в одному екземплярі та ОСОБА_1 забирав їх з собою, але конкретизувати які договори і коли саме вони заключались не зміг, лише пояснив суду, що власником був ОСОБА_1, а він лише підписував документи, які той йому давав. Щодо повернення боргу зазначив, що не повинен був взагалі нічого повертати. На запитання головуючої повідомив, що інші договори ним не підписувались, а оскільки повертати гроші наміру не мав, то і договорів про продовження строків не було. Хоча на запитання представника позивача повідомив, що додаткові договори підписував і на них його підпис.
Враховуючи викладене, суд до показів свідка ОСОБА_6 відноситься критично, оскільки вони непослідовні, сумнівні, містять протиріччя та не узгоджуються з матеріалами справи.
За клопотанням представника відповідача була призначена судова почеркознавча експертиза.
Відповідно до висновку експерта ОСОБА_8 від 31.10.2018 року (а.с.237-248) підписи від імені ОСОБА_6, що містяться: в графі "Позичальник" у додатковому договорі від 10 лютого 2013 року до Договору грошової позики №1 від 10 лютого 2012 року; в графі "Позичальник" у додатковому договорі від 20 лютого 2013 року до Договору грошової позики №2 від 20 лютого 2012 року; в графі "Позичальник" у додатковому договорі від 04 квітня 2013 року до Договору грошової позики №3 від 04 квітня 2012 року; в графі "Позичальник" у додатковому договорі від 25 квітня 2013 року до Договору грошової позики №4 від 25 квітня 2012 року - нанесено за допомогою пишучого приладу, а саме кульковою ручкою, ймовірно за допомогою технічного прийому (перемальовування на просвіт). Згідно висновку експерта ОСОБА_9 вищевказані підписи від імені ОСОБА_6 виконані не ОСОБА_6, а іншою особою, ймовірніше за все із застосуванням технічних прийомів, зокрема, шляхом перемальовування на просвіт, з використанням як "моделі" якогось підпису ОСОБА_6
На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що додатковий договір від 10.02.2013 року до договору грошової позики №1 від 10.02.2012 року, додатковий договір від 20.02.2013 року до договору грошової позики №2 від 20.02.2012 року, додатковий договір від 04.04.2013 року до договору грошової позики №3 від 04.04.2012 року та додатковий договір від 25.04.2013 року до договору грошової позики №4 від 25.04.2012 року ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "Промінь" не укладались.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 16.08.2018 року, призначеної ухвалою суду від 17.04.2018 року за клопотанням представника відповідача, відтиски печатки від імені СТОВ "Промінь" у документах: додатковому договорі від 10.02.2013 року до договору №1 грошової позики від 10.02.2012 року, додатковому договорі від 20.02.2013 року до договору №2 грошової позики від 20.02.2012 року року, додатковому договорі від 04.04.2013 року до договору №3 грошової позики від 04.04.2012 року та додатковому договорі від 25.04.2013 року до договору №4 грошової позики від 25.04.2012 року нанесені однією і тією ж печаткою та, найвірогідніше, в один і той же період часу. Встановити чи нанесені відтиски печатки від імені СТОВ "Промінь" у вищевказаних документах достовірною печаткою СТОВ "Промінь", чи іншою печаткою, - не виявляється можливим, оскільки на дослідження не надані достовірні зразки відтисків печатки СТОВ "Промінь". Встановити час (період часу) нанесення відтисків печатки від імені СТОВ "Промінь" у даних документах, та чи нанесені вони в той час, яким датовані ці документи, чи в інший час (період часу), можливо при наявності у розпорядженні експерта достатньої кількості порівняльного матеріалу - вільних зразків відтисків печатки від імені СТОВ "Промінь" за відповідний та передбачуваний періоди часу. Оскільки експерту не були надані додаткові матеріали, вирішити питання щодо часу (періоду часу) насенення відтисків печатки від імені СТОВ "Промінь" у досліджуваних документах не виявилось можливим (а.с.226-233).
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такою є правова позиція Верховного суду України, викладена в постановах № 6-63цс 13 від 18.09.2013р., № 6-79цс14 від 02.07.2014р., № 6-144цс15 від 13.05.2015р., яка є обов'язковою для судів.
На підтвердження своїх вимог відповідач надав фінансові звіти, згідно яких відсутня заборгованість за фінансовими зобов"язаннями СТОВ "Промінь".
На запитання представника відповідача чому після отримання позики в період виконання обв"язків директора ОСОБА_6, а в подальшому ОСОБА_1 в фінансових звітах не відображалась заборгованість товариства перед будь-ким, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 пояснили, що не знають та можливо потрібно запитати про це у бухгалтера.
У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заберечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності до позовних вимог у справі, посилаючись на те, що позивачем пропущений строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки відповідно до ст.257 ЦК України.
Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Як вбачається з договорів грошової позики №1 від 10.02.2012 року, №2 від 20.02.2012 року, №3 від 04.04.2012 року та №4 від 25.04.2012 року, строк виконання по них сплив відповідно 12.02.2013 року, 21.02.2013 року, 05.04.2013 року та 26.04.2013 року. До суду з позовом позивач звернувся 27.11.2017 року, тобто, після спливу строку позовної давності.
Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач як на підставу продовження дії договорів позики посилаються на додаткові договори до зазначених договорів позики, однак суд вже надав правову оцінку даним додатковим договорам та не вважає їх такими, що впливають на перебіг позовної давності.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Також не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати при зверненні з позовом до суду на підставі ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.256, 257, 261, 267, 509, 526, 530, 611, 651, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст.4, 11-13, 60, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІНЬ АГРО-ПЛЮС" про стягнення боргу за договорами грошової позики відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.С.Рябенька
Повний текст рішення суду виготовлено 18.01.2019 року.