КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року місто Київ.

Справа 372/1508/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15213/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.

секретар судового засідання Миронюк І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 04 вересня 2019 року ( у складі судді Потабенко Л.В., інформація про складення повного тексту відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_3 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування акту земельної комісії,-

встановила:

В провадження Обухівського районного суду Київського області перебуває справа № 372/1508/19, в рамках якої ОСОБА_3 заявив вимоги до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасувуання акту (б/н) земельної комісії від 14.12.2018 року.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2019 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено Козинській селищній раді вчиняти будь-які дії із використанням акту (б/н) земельної комісії Козинської селищної ради від 14.12.2018 року, а також враховувати даний акт на сесії Кизинської селищної ради при розгляді питання про затвердження проекту землеустрою ОСОБА_2 .

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

04 вересня 2019 року адвокат Пархомчук Р.І. в інтересах ОСОБА_2 подав клопотання про скасування заходів забезпечення позову, яке обґрунтовував тим, що відпала необхідність у вжитих судом заходах забезпечення позову, з огляду на лист отриманий 28 серпня 2019 року, відповідно до якого повідомлено, що земельна ділянка із кадастровим номером :03:035:0048 площею 0,15 га та перебуває в користуванні ОСОБА_3 не межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 , щодо якої вирішується питання про її відведення.

Також в клопотанні міститься посилання на те, що заходи забезпечення позову підлягають скасуванню через те, що були застосовані судом на підставі не підтверджених даних про накладення земельних ділянок позивача та третьої особи.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04 вересня 2019 року в задоволенні клопотання представника третьої особи про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 18 вересня 2019 року, через поштове відділення подав апеляційну скаргу, в якій просив про скасування ухвали з постановленням нової про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

У поданій апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що земельна ділянка яка виділяється ОСОБА_2 не «знаходиться» на земельних ділянках, які перебувають у користуванні ОСОБА_3 , крім того змінились обставини, що зумовили застосування заходів забезпечення позову: ділянка, що виділяється для скаржника, не «знаходиться» на земельних ділянках Позивача; ділянка не перебуває у фактичному користуванні Позивача, так як ці ділянки не «накладаються» і не «пересікаються», а є сусідніми ділянками; інші порушення по Акту, про які мова йде в позовній заяві, не стосуються процедури виділення земельної ділянки скаржнику.

Вказує, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм метіріального та процесуального права, судом недосліджувалось вищезначені обставини справи, не надавалась їх правова оцінка.

Скаржник зазначає, що вжиті заходи забезпечення позову жодним чином не впливають на можливість виконання/не виконання будь-якого рішення суду по даній справі, а лише перешкоджають реалізації конституційних прав громадянина ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, вважаючи її доводи безпідставними.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 не з`явились. Про розгляд справи повідомлені належним чином.

Клопотання представника ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи, через його виклик до господарського суду на 27.11.2019 року не підлягає задоволенню, оскільки апеляційним судом встановлено, що виклик в даній справі , представник ОСОБА_2 отриманий 06.11.2019 року, (поштове зворотне повідомлення в справі), а ухвала Господарського суду про призначення дати судового засідання на 27.11.2019 року була постановлена 13.11.2019 року, тобто після того, як адвокату вже було відомо, що його апеляційний суд викликає на цю ж дату. За таких обставин, адвокат мав можливість подати клопотання до господарського суду про відкладення розгляду справи, оскільки його раніше було викликано до апеляційного суду. Надання адвокатом переваги бути присутнім в господарському суді, а не в апеляційному суді загальної юрисдикції, за вищенаведених обставин не може бути визнано поважною причиною не явки до апеляційного суду. Крім того, колегія суддів виходить з того, що явка до апеляційного суду є не обов`язковою і сторона на власний розсуд розпоряджається своїми правами, щодо присутності в судовому засіданні.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримав поданий ним відзив.

Інші учасники справи до суду не з`явились.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши надані копії матеріалів цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено обставин, які підтверджують необхідність скасування вжитих заходів забезпечення позову, розгляд справи ще не закінчений, а відтак потреба у забезпеченні позову не відпала.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах процесуального права.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування акту земельної комісії.

Також, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0100 га., з відповідним каталогом координат, та заборони Козинській селищній раді вчиняти будь-які дії із використанням акту (б/н) земельної комісії Козинської селищної ради від 14.12.2018 року, а також враховувати даний акт на сесії Козинської селищної ради при розгляді питання про затвердження проекту землеустрою ОСОБА_2 .

Задовольняючи частково заяву позивача, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом:

Заборони Козинській селищній раді вчиняти будь-які дії із використання акту (б/н) земельної комісії Козинської селищної ради від 14.12.2018 року, а також враховувати даний акт на сесії Кизинської селищної ради при розгляді питання про затвердження проекту землеустрою ОСОБА_2 .

Виділені та направлені апеляційному суду матеріали не свідчать, що відповідач чи третя особа оскаржували ухвалу суду про забезпечення позову у встановленому законом порядку.

Згідно з частинами 7, 8 статі 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

За приписами частин 9, 10 статі 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Так як, рішення суду, щодо заявлених позовних вимог не ухвалено, позов без розгляду не залишався та провадження в справі не закривалось, суд дійшов вірного висновку, про те, що не відпала потреба в забезпеченні позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд вжив заходів забезпечення без достатніх правових підстав, з огляду на те, що земельні ділянки позивача та земельна ділянка третьої особи, яку він має намір отримати у власність не перетинаються та не накладаються одна на одну колегія суддів не приймає, оскільки ці обставини входять до предмету доказування та мають перевірятись в ході вирішення позовних вимог. Посилання адвоката третьої особи на докази, отримані ним в серпні 2019 року, щодо не перетину земельних ділянок, колегія також не враховує, оскільки оцінка доказів буде надаватись судом в ході вирішення спору.

В разі визнання судом таких доказів достатніми та встановлення не порушення прав позивача, відведенням землі третій особі та рішенням земельної комісії, що оскаржується, такі докази можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, після чого і будуть наявні правові підстави для скасування заходів забезпечення .

Подаючи ж скаргу на ухвалу про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову, представник третьої особи намагається змусити суд встановлювати обставини справи, щодо правомірності висунутих позивачем вимог до завершення судового розгляду, що є порушенням вимог ЦПК України.

Крім того, скарга подана на ухвалу про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову. Відповідно, суд не досліджує питання правомірності постановлення ухвали про забезпечення позову в даній справі.

Доводи про те, що вжиті заходи забезпечення не пов`язані з можливістю виконання рішення суду, колегія також не приймає, оскільки відповідно до статті 150 ЦҐПК України забезпечення позову допускається , якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити не тільки виконання рішення суду а й ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статі 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів встановила, що ухвала про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову, судом першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 04 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач О.В.Желепа

Судді: С.В.Кулікова

В.І.Олійник