КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 371/693/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Миронівського районного суду Київської області, постановленого в складі судді Капшук Л.О. 31 липня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Амур - Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі, про позбавлення батьківських прав,

У С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Амур - Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі, про позбавлення батьківських прав.

На обґрунтування позовних вимог вказувала, що 19.10.2005 між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від якого у подружжя народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До народження дитини сім?я знімала квартиру у місті Києві та певний період проживала із батьками відповідача у Рівненській області. Після народження дочки подружжя придбало житловий будинок у АДРЕСА_1 , куди останні переїхали для постійного проживання.

Вказувала, що після переїзду до села Зеленьки відповідач ОСОБА_2 почав працювати на різних роботах у місті Києві, додому приїжджав лише на вихідні, вживав алкогольні напої, зароблені кошти пропивав, ображав її, принижував, залякував її і дитину, в присутності дитини застосовував до неї фізичне насилля.

Зазначала, що 31.10.2015 у дочки стався епілептичний напад після перенесеного стресу через постійні сварки, який згодом повторився. Лікарі виявили захворювання - епісиндром. Дитина потребує постійного лікування.

З січня 2013 року відповідач перестав працювати, вдома не ночував, систематично вживав алкоголь.

За час спільного проживання відповідач не опікувався дитиною, зневажливо ставився до всього, чого вона потребувала.

02 вересня 2015 року позивач ОСОБА_3 залишила місце проживання, забравши дочку, переїхала до матері у місто Кагарлик, де дочка пішла до першого класу і навчалася до жовтня 2017 року.

Вказувала, що рішенням Миронівського районного суду Київської області на відповідача було покладено обов?язок зі сплати аліментів на утримання малолітньої дочки. Аліменти не сплачувались. Позивач була вимушена подати до Миронівського ВП ГУ НП в Київській області заяву про кримінальне правопорушення.

22 червня 2017 року шлюб між сторонами був розірваний.

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 разом із дочкою переїхала до міста Дніпра для постійного проживання, де мешкає у квартирі АДРЕСА_2 .

Зазначала, що в Дніпрі позивач проживає, працює, самостійно здійснює виховання та догляд за дитиною, створила належні умови для її проживання, виховання та духовного розвитку. Дитина відвідує школу, має все необхідне для нормального життя.

Звертала увагу суду на те, що з 02 вересня 2015 року відповідач з дочкою не спілкується, не піклується про неї, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування та лікування, повністю самоусунувся від виховання та утримання власної дитини, не надає згоду на зняття її з реєстраційного обліку, наслідком чого є труднощі з медичним обслуговуванням дитини за місцем проживання.

За наведених обставин та з метою захисту інтересів дитини позивач просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_5 .

Рішенням Миронівського районного суду Київської області, постановленого в складі судді Капшук Л.О. 31 липня 2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Амур - Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі, про позбавлення батьківських прав задоволено.

Позбавлено громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 704 гривні 80 копійок сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що судом не встановлені дійсні обставини справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що дійсно 19 жовтня 2005 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, від якого народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Спільно подружжя з дочкою прожили до того моменту (вересень 2015 року), коли позивач забравши дочку покинула спільний будинок та переїхала спочатку до своєї мами, а згодом як виявилось в місто Дніпро. Підставою такого вчинку позивача на думку відповідача слугувало погіршення подружніх стосунків.

Зазначає, що після переїзду до села Зеленьки, відповідачу для належного забезпечення сім?ї, необхідно було шукати роботу. Для цього відповідач почав працювати на різних роботах у місті Києві, всі зароблені кошти привозив в сім?ю. Стосовно посилання позивача на те, що відповідач, ніби - то приїжджаючи додому на вихідні, вживав алкогольні напої, зароблені кошти пропивав, є безпідставними та неправдивими. А тим більше, посилання позивача на те, що при приїзді додому відповідач ображав її, принижував, залякував її і дитину, в присутності дитини застосовував до неї фізичне насилля є неправдивими та образливими, адже відповідач любить свою донько та ніколи не робив та не зробив би нічого поганого їй. Всі такі посилання позивача нічим не підтверджуються та є нічим іншим як наклепом на відповідача.

Звертає увагу суду на те, що по причині утворення боргу по сплаті аліментів, відповідач не мав матеріальної можливості одразу погасити наявну заборгованість. На даний момент відповідач не має заборгованості по аліментах та виплачує їх щомісячно, що фактично не оспорює та підтверджує позивач.

Щодо ненадання дозволу на зняття дитини з реєстрації, апелянт вказує, що він як батько дитини піклується про те, щоб його дочка була забезпечена правом на проживання в батьківській хаті. Адже, у вказаному батьківському будинку в селі Зеленьки дочка зможе проживати в будь - який момент, тоді як позивач не має іншого житла, куди б вона могла прописати дитину. А зняття дочки з реєстрації без гарантованої подальшої реєстрації ніяким чином не створює поліпшення для дитини. Зазначає, що відповідач не заперечуватиме про зміну місця реєстрації дочки лише в тому разі, коли позивач доведе та зможе гарантувати подальшу її реєстрацію та користь від зміни такої реєстрації для дитини.

Стосовно невиконання батьківських обов?язків, апелянт вказує, що відповідач ніколи не ухилявся та не ухиляється від їх виконання як під час шлюбу так і після його розірвання. Відповідач матеріально підтримував свою доньку, завжди приділяв їй час у спілкуванні та вихованні. Зазначає, що спілкування та участь у вихованні, житті його дочки фактично унеможливилося після того як позивач, забравши доньку зникла в невідомому напрямку не повідомивши відповідачу нову адресу їхнього проживання. Вказує, що позивач налаштувала доньку проти її батька і це також ускладнило спілкування між ними. Восени 2015 року після втечі, дружина сказала, що дочка з ним спілкуватися не бажає. Однак, відповідач намагаючись налагодити контакт з дочкою, неодноразово телефонував до неї та дочка на дзвінки не відповіла, також телефонували родичі, але на дзвінки ніхто не відповідав. З дочкою востаннє спілкувався відповідач у 2015 році впродовж половини року. Навідати її до міста Дніпра не їздив тому, що не мав адреси проживання дочки, а дружина відмовлялась говорити де вони проживають. Вказує, що відповідач як мав так і має велике бажання спілкуватися з власного донькою та налагодити з нею стосунки.

Крім того зазначає, що на сьогоднішній день відповідач фактично проживає у селі Корост Сарненського району Рівненської області та працює за трудовим договором різноробочим. Відповідно до характеристики з місця проживання виданої виконавчим комітетом Коростської сільської ради поведінка гр. ОСОБА_2 в громадських місцях та побуті характеризується з позитивної сторони, зі сторони виконкому будь - яких зауважень немає. Відповідно до характеристики з місця роботи зазначено, що ОСОБА_2 під час роботи зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, як добрий чуйний, вічливий та спокійний чоловік. У спілкуванні з колегами під час бесіди щодо сім?ї ОСОБА_2 постійно згадує свою доньку ОСОБА_5 , з якою він не має можливості спілкуватися через постійні конфлікти з колишньою дружиною.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи позов та позбавляючи ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов?язків, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на її фізичний розвиток. Крім того, суд погодився із висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02 лютого 2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва (Том І а.с. 13).

Позивач та її малолітня дочка ОСОБА_5 зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 . Дані обставини підтверджуються даними витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №3237- від 06 вересня 2017 року, довідки про реєстрацію місця проживання особи №675 від 21 липня 2017 року та довідки №712 від 21 липня 2016 року, виданих виконавчим комітетом Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області (Том І а.с. 9-10).

Житловий будинок АДРЕСА_1 придбаний подружжям 15 травня 2007 року. Зазначене підтверджується даними договору купівлі - продажу серії ВЕО №492792 від 15 травня 2007 року, посвідченим державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори Шепітко В.В. та зареєстрований у реєстрі під номером 22581, витягу з Державного реєстру правочинів №3977873 від 15 травня 2007 року, виданого Миронівською районною державною нотаріальною конторою, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14601050 від 18 травня 2007 року, виданого Білоцерківським міжміським БТІ, витягу з рішення Зеленьківської сільської ради №-154-21-У від 05 червня 2007 року, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта №125511930 від 29 травня 2018 року, виданої Миронівським РВ ДВС ГТУЮ у Київській області (Том І а.с 19-24).

Малолітня ОСОБА_5 на даний час проживає разом із матір?ю ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2 .

Як убачається із акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Амур - Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі, у кватирі дві кімнати - дитяча, доросла, санвузол та кухня. Помешкання безпечне, дотримуються санітарно-гігієнічні норми, створено фізичні, соціально - економічні та психологічні умови, необхідні для проживання та розвитку малолітньої ОСОБА_5

Виконавчим комітетом Амур - Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі розглядалося питання про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 разом із матір?ю та за результатами розгляду прийнято рішення про визначення місця проживання дитини разом із матір?ю ОСОБА_3

Рішення мотивовано тими обставинами, що дитина проживає разом із матір?ю, батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків. Такі відомості підтверджуються даними акту підтвердження фактичного місця проживання громадян на території Амур - Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі від 22 травня 2018 року, виданого головою ЖБК №379, актів обстеження умов проживання № 03/2657 від 04 червня 2018 року та №03/4083 від 03 вересня 2018 року, виданих службою у справах дітей Амур - Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі, рішенням виконавчого комітету Амур - Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі (Том І а.с. 50, 78, 212, 219).

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91112352 від 04 липня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Барабаш Ю.В. та свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НМЕ 563041 від 04 липня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі під номером 1902, квартира АДРЕСА_2 на праві власності належить батькові ОСОБА_3 - ОСОБА_7 (Том І а.с 52, 53).

Як установлено судом, що з 04 листопада 2015 року до 13 листопада 2015 року, з 21 січня 2016 року до 01 лютого 2016 року, з 13 червня 2016 року по 17 червня 2016 року, з 11 серпня 2017 року до 18 серпня 2017 року ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня» з діагнозом - епісиндром, а з 29 серпня 2018 року по 06 вересня 2018 року - у КЗ ДОР «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня №5».

У зв?язку з існуючим захворюванням дитина періодично перебуває на обстеженнях, проходить огляди у амбулаторії №1 КЗ «Дніпровський центр первинної медико - санітарної допомоги №11, стоїть на обліку у невролога, постійно лікується, лікування потребує значних витрат на лікарські засоби.

Вказане підтверджується даними витягів та виписок із медичної карти хворого №9986/1143, №579/67, №7225/814, виданих КЗ КОР «Київською обласною дитячою лікарнею» та КЗ ДОР «Дніпропетровською дитячою міською клінічною лікарнею №5», довідок від 16 травня 2018 року, виданих лікарем амбулаторії №1 КЗ «Дніпровського центру первинної медико - санітарної допомоги №11», фіскальних чеків. (Том І а.с. 25-37, 100-109, 216-217).

Малолітня ОСОБА_5 з 01 вересня 2015 року по 24 листопада 2017 року навчалася у Кагарлицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів №1, з грудня 2017 року переведена до Комунального закладу освіти «Спеціалізованої школи №134 гуманістичного навчання та виховання» Дніпровської міської ради, характеризується як здібна, скромна, товариська, врівноважена та розсудлива дівчинка. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями, негативних взаємостосунків не має, систематично відвідує школу, уроки пропускає лише з поважних причин, часто хворіє, знаходиться на обліку в невропатолога. Відносини з матір`ю доброзичливі та відверті. Мати регулярно спілкується з класним керівником, відвідує батьківські збори, займається вихованням дитини. Батько ОСОБА_2 , впродовж навчання дитини в школі, з класним керівником та з адміністрацією школи не спілкувався жодного разу, школу не відвідував, допомоги у навчанні та вихованні дитини не надавав. Вказане підтверджується довідкою №32 від 24 травня 2018 року, виданою Кагарлицькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №1, характеристикою, довідками №135 та №138 від 17 травня 2018 року, виданими Комунальним закладом освіти «Спеціалізованою школою №134 гуманістичного навчання та виховання» Дніпровської міської ради (Том І а.с. 54-56, 74).

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 25 травня 2017 року на відповідача покладено обов?язок зі сплати аліментів на утримання дочки. Станом на дату подання позовної заяви до суду існувала заборгованість по сплаті аліментів. Держаним виконавцем було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 183-1 КУпАП, позивач зверталась із відповідною заявою до органу поліції (Том І а.с. 39, 47-48, 77).

Після вказаних дій відповідач погасив заборгованість та сплачує аліменти щомісячно.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 до Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області, Органу опіки та піклування Миронівської райдержадміністрації, служби у справах дітей Амур - о Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі з приводу порушень його батьківських прав не звертався, заяв про встановлення днів побачень та способів участі у вихованні дитини не подавав. Вказані обставини підтверджуються даними довідки №844 від 05 вересня 2018 року, виданої Зеленьківською сільською радою Миронівського району Київської області, довідки №01-31/279 від 05 жовтня 2018 року, виданої службою у справах дітей Миронівської райдержадміністрації, довідки №03/4525 від 05 вересня 2018 року, виданою службою у справах дітей Амур - Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі (Том І а.с. 214-215, 218).

Відповідно до характеристики, виданої виконавчим комітетом Зеленківської сільської ради Миронівського району Київської області від 23 травня 2018 року, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , зарекомендував себе з негативної сторони та зловживає спиртними напоями (Том І а.с. 73).

23 травня 2019 року позивач звернулася до центру соціально - психологічної допомоги з метою з?ясування думки дитини щодо питання позбавлення батьківських прав відносно неї її батька ОСОБА_2 В ході психологічного діагностування виявлено, що на запитання про батька у дівчинки проявляються механізми психологічного захисту - ізоляція, заперечення, відчуження. Дитина не бажає згадувати та спілкуватися про батька і, в подальшому житті, не вважає це необхідним. Зазначене підтверджується довідкою №711 від 23 травня 2019 року, виданою КЗ «Дніпровським центром соціально - психологічної допомоги» Дніпропетровскої обласної ради.

Органом опіки та піклування виконавчого комітету Амур - Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі розглядалося питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_5 . У висновку органу опіки та піклування №5/5-325 від 10 вересня 2018 року орган опіки вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( Том І а.с. 224-226).

Органом опіки та піклування встановлено, що ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_5 , впродовж спільного проживання зневажливо ставився до дитини, не приховував її несприйняття, безжально критикував дитину, принижував її людську гідність, висловлював погрози на її адресу. З моменту окремого проживання вихованням, доглядом та утриманням дочки не займається, не цікавиться її життям та станом здоров?я, з приводу вирішення питання призначення регламенту побачень з дитиною та визначення способів участі у її вихованні та спілкуванні з нею не звертався.

Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а ст. 18 Конвенції про права дитини передбачено, що основну відповідальність за виховання дитини несуть батьки.

Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Згідно із частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров?я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

У пунктах 15, 16 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз?яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов?язками.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 посилався на те, що позивачем не надано доказів того, що він умисно ухилявся від своїх батьківських обов?язків щодо виховання доньки. Після розлучення фактичне місце проживання позивача та дитини відповідачу відомо не було, оскільки позивач даний факт довгий час приховувала, намагалася будь - яким чином перешкодити спілкуванню батька з дитиною, налаштовувала доньку проти нього. Позивач не навела жодної із підстав, передбачених статтею 164 СК України, для позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки.

Ухвалюючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, місцевим судом не враховано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов?язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, не надано.

Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур - Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі №5/5-325 від 10 вересня 2018 року, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має рекомендаційний характер та не є обов?язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Не може й свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов?язків по утриманню дитини факт стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дітей на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дітям належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Крім того, на даний момент відповідач не має заборгованості та виплачує їх щомісячно, що фактично не оспорює та підтверджує позивач.

З урахуванням наведеного, висновок суду першої інстанцій про те, що зазначені позивачем обставини свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов?язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно доньки є помилковим.

Колегія суддів приходить до переконливого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог матері дитини про позбавлення батька батьківських прав, оскільки такий захід є крайньою мірою, а обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення батьківських прав, встановлено не було.

Доказів того, що відповідач жорстоко поводився в сім`ї, зокрема щодо дитини, що епілептичні напади сталися у дівчинки в результаті неналежної поведінки батька в сім`ї, позивач та її представник суду не надали.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з?ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов?язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, однак, на думку колегії суддів, вони є недоведеними позивачем, а тому суд прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 31 липня 2019 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Амур - Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття , однак, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 листопада 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: