Номер провадження 2/754/7369/18
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором № СL2-42104 від 14.02.2017 року в розмірі 36 558,20 грн., яка складається з: 18 632,59 грн. - сума заборгованості за кредитом; 936,60 грн. - відсотки; 11 900,00 грн. - комісії; 5 089,01 грн. - пеня та судовий збір у розмірі 1762,00 грн., мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог.

03.12.2018 року Деснянським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та надано відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до поштового конверту, який був направлений судом на адресу відповідача, копія ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками, які направлялись на адресу відповідача, повернулись до суду у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористалась своїм правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що 14.02.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № СL2-42104, згідно з яким Відповідачу було надано кредит у сумі 20 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером /випискою по рахунку.

Кредитні кошти надавались Відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням Позичальника, яке міститься в п. 2.5 Кредитного договору (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 1 Договору Позивач зобов'язався надати у власність Відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Відповідач дов'язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п. 2.3 Договору встановлено термін кредитування.

Відповідно до п. 5.2 Договору повернення суми кредиту, здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами за користування кредитом та комісією за обслуговування кредиту, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 2.6 Кредитного договору).

Згідно з п. 2.4 Договору, Відповідач за користування кредитом сплачує Банку 3,5 % річних.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що Відповідач сплачує Позивачу комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.12 Договору.

Пунктом 5.1. Договору Відповідач зобов'язаний повернути Позивачу кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим Договором та/або додатками до нього.

Відповідно до п. 6.1 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по Кредитному договору процентної ставки, вказаної в п.2.4 Кредитного договору, але не менше 2 грн. за кожний день прострочення.

Відповідач не виконує свої зобов'язання за Договором, що призвело до порушення прав Позивача. В свою чергу Банк вправі вимагати повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів у разі порушення істотних умов Кредитного договору, невиконання Позичальником зобов'язань передбачених Кредитним договором.

14.09.2018 року на адресу Відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яка Відповідачем повністю проігнорована, лист повернувся за закінченням терміну зберігання.

01.11.2018 року повторно було направлено повідомлення - вимогу, що також не вручене відповідачу.

Станом на дату подання позовної заяви заборгованість за Договором Відповідачем не погашена.

Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого до матеріалів позовної заяви вбачається, що загальна сума заборгованості по Договору становить 36 558,20 грн., яка складається з: 18 632,59 грн. - сума заборгованості за кредитом; 936,60 грн. - відсотки; 11 900,00 грн. - комісії; 5 089,01 грн. - пеня.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 ЦК України)

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 ЦК України)

Відповідно до частини першої статі 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із. суті кредитного договору.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.

Як роз'яснено у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Правовими наслідками пред'явлення вимоги банку про повне дострокове погашення зобов'язання за кредитом є наступні: 1) дана вимога змінює строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором; 2) моментом виконання основного зобов'язання за кредитним договором стає дата, вказана в вимозі банку про повне дострокове погашення зобов'язання за кредитним договором; 3) з цього моменту банк втрачає право на нарахування відсотків за кредитним договором; 4) з цього моменту починається перебіг строку позовної давності; 5) з цього моменту починається відлік шестимісячного строку, в межах якого банк праві пред'явити вимогу до поручителя шляхом подання позову; 6) право на стягнення пені та інших видів відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання зберігається до часу повного погашення боргу.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Таким чином, проценти можуть нараховуватись (сплачуватись) і за зобов'язаннями в разі прострочення платежу. В цьому разі підставою застосування процентів є порушення зобов'язання.

Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, оскільки відповідачем не проводились платежі по кредитному договору в частині погашення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, тому суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № СL2-42104 від 14.02.2017 року, яка станом на 24.09.2018 року складає 36 558,20 грн. та включає в себе: заборгованість за кредитним договором у розмірі - 18 632,59 грн., заборгованість за відсотками у розмірі - 936,60 грн., заборгованість за комісіями у розмірі - 11 900,00 грн., заборгованість по пені по простроченій заборгованості у розмірі - 5 089,01 грн., суд при визначені суми заборгованості бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалі справи, оскільки відповідач не скористалась процесуальним правом надати належні та допустимі докази на спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії кредитного договору.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі, тому присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором №СL2-42104 від 14.02.2017 року, в розмірі 36 558,20 грн.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 1762,00 грн., який сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується оригіналом платіжного доручення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 258, 259, 261, 526, 612, 615, 625, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, ч. 2 ст. 247, 263, 265, 274, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У х в а л и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (ідентифікаційний код: 09807862, р/р 290999901 в ПАТ "КРЕДОБАНК", МФО 325365) заборгованість за Кредитним договором №СL2-42104 від 14.02.2017 року, в розмірі 36 558,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (ідентифікаційний код: 09807862, р/р 290999901 в ПАТ "КРЕДОБАНК", МФО 325365) судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Таран