ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/819/59/19 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 16 квітня 2015 року у складі судді Майдан С.І. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Югагроцентр», ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором

В С Т А Н О В И В :

04 грудня 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Югагроцентр», ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором поставки.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послалась на те, що 18.07.2011р. між позивачем і Товариством з обмеженою відповідальністю «Югагроцентр» (далі ТОВ «Югагроцентр») укладено договір поставки, за умовами якого останній зобов'язався у встановлений договором строк передати у власність позивачу товар, а позивач прийняв зобов'язання його оплатити.

19.07.2011р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору поставки від 18.07.2011р., за умовами якої сторони визначили строк поставки товару, а саме протягом 3-х днів з дня попередньої оплати.

На виконання зобов'язань за договором, позивач здійснила оплату за товар в сумі 270 000 грн, відповідно до платіжного доручення № 1 від 19.07.2011р.

31.08.2011р. та 07.09.2011р. ТОВ «Югагроцентр» було повернуто позивачу грошові кошти у розмірі 110 000 грн та 57 000 грн відповідно.

01.10.2013р. між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань ТОВ «Югагроцентр» в розмірі 100 000 грн, що виникли з договору поставки від 18.07.2011р.

01.10.2013р. між позивачем і ОСОБА_5 укладено договір поруки за умовами якого останній зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання зобов'язань ТОВ «Югагроцентр» в розмірі 3 000 грн, що виникли з договору поставки від 18.07.2011р.

Оскільки відповідачами не виконано умови укладених договорів, позивачем направлено претензії з вимогою про повернення грошових коштів, які залишені без відповіді.

Просила стягнути на користь позивача з ТОВ «Югагроцентр» грошові кошти в сумі 324 069,59 грн, з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 100 000 грн та з ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3 000 грн. Вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 16 квітня 2015 року позов задоволено частково. Ухвалено: стягнути солідарно з ТОВ «Югагроцентр» та ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 заборгованість за договором поставки від 18.07.2011р. у розмірі 324 069,59 грн, з яких стягнути з ОСОБА_2 100 000 грн, в межах відповідальності за договором поруки від 01.10.2013р. Стягнути солідарно з ТОВ «Югагроцентр» та ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_3 заборгованість за договором поставки від 18.07.2011р. у розмірі 324 069,59 грн, з яких стягнути з ОСОБА_5 3 000 грн, в межах відповідальності за договором поруки від 01.10.2013р. Стягнути з ТОВ «Югагроцентр» на користь держави судовий збір у розмірі 2 210 грн, з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 000 грн, з ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 30 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить застосувати позовну давність до позовних вимог про стягнення заборгованості за Договором поставки від 18.07.2011р. та договором поруки від 01.10.2013р., скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, із закриттям провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «Югагроцентр». З урахуванням доповнень до апеляційної скарги апелянт вважає, що справу розглянуто з порушенням правила юрисдикції, оскільки позивач звернулась до суду з позовом як фізична особа-підприємець до іншого суб'єкта господарювання ТОВ «Югагроцентр», а тому даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та провадження у справі належить закрити. Також порушено правило територіальної юрисдикції, оскільки ОСОБА_2 проживає у м. Миколаєві, та за правилами ч.1 ст. 109 ЦПК України справа підсудна Центральному районному суду м. Миколаєва. Також позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки такий строк має обчислюватись з моменту настання строку поставки товару. Крім того позивачем розрахована пеня за період з 23.07.2011р. по 01.12.2014р., що перевищує шість місяців та не відповідає нормам матеріального права. Нараховані позивачем інфляційні втрати та 3% річних не підлягають стягненню, оскільки позивачем не надано рішення суду про стягнення коштів (боргу), що набрало законної сили, або додаткову угоду, якою визначено порядок сплати коштів. Також позивачем не надані належні і допустимі докази пред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 посилається на безпідставність її доводів та просить рішення суду залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Югагроцентр» погоджується із доводами апеляційної скарги та вважає за необхідне її задовольнити, рішення суду скасувати із закриттям провадження у справі через порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені наступні обставини.

Згідно ч. 1 та ч.2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних із особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язаний прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором або не випливає із характерну відносин сторін.

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором (ч.1 ст. 661 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.665 ЦК України, якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред'явити продавцеві вимоги відповідно до ст. 620 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 18.07.2011 року між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Югагроцентр» було укладено договір поставки № 07/11, відповідно до умов якого ТОВ «Югагроцентр» зобов'язався в установлений договором строк передати у власність ФОП ОСОБА_3 товар, а останній зобов'язаний оплатити товар на умовах цього договору.

Згідно п.1.2 цього Договору товаром, що поставляється є сільськогосподарська продукція, визначена у видаткових накладних за Договором.

Постачальник зобов'язується поставити товар, пшеницю 3-го класу у кількості 177,63 тон у триденний строк із дня внесення передплати за товар.(п.3.3 Договору в редакції додаткової угоди від 19.07.2011р. )

Оплата кожної партії товару здійснюється протягом 3х банківських днів з моменту поставки товару. Оплата товару може проводитись на умові передоплати.(п.5.3 договору)

Зазначеним договором визначені способи оплати товару покупцем, а саме безготівковий розрахунок шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, при цьому в призначені платежу має бути вказаний номер Договору та відповідний рахунок-фактура.(п.5.4 договору).

Крім того, п. 6.3.3 договору встановлено, що у разі порушення строків поставки товару, постачальник зобов'язується у відповідності до ст. 537 ЦК України сплатити покупцеві відсотки за користування чужими коштами у розмірі 36% річних від суми заборгованості до моменту остаточного розрахунку.(а.с.12-15)

Згідно ч.2 ст. 693 ЦК України встановлено, що у разі якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З матеріалів справи вбачається і не заперечено сторонами, що на виконання умов договору ФОП ОСОБА_3 19.07.2011 року внесено передплату за товар в сумі 270 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 19.07.2011 року. (а.с.16)

Оскільки поставка обумовленого договором товару здійснена не була, постачальник ТОВ «Югагроцентр» 31.08.2011 року повернув частину отриманої передплати покупцеві у сумі 110 000 грн відповідно до банківської виписки АТ «Сбербанк Росії» від 31.08.2011р.

07.09.2011 року ТОВ «Югагроцентр» повернув частину передплати у сумі 57 000 грн відповідно до банківської виписки АТ «Сбербанк Росії» від 07.09.2011 року. (а.с. 17, 18)

Сторони не заперечували того факту, що постачальник ТОВ «Югагроцентр» не виконав свого зобов'язання в частині повернення передплати у розмірі 103 000 грн.

Вказане зобов'язання за договором поставки від 18.07.2011р. забезпечено порукою ОСОБА_5 на підставі договору поруки, укладеного 01.10.2013р. між ним та ФОП ОСОБА_3, обсяг забезпечення обмежений 3000 грн від основного зобов'язання.

Решта зобов'язання на суму 100 000 грн. забезпечено порукою фізичної особи ОСОБА_2 на підставі, укладеного між ним та кредитором ФОП ОСОБА_3 договору поруки від 01.10.2013р.

Суд першої інстанції визнав встановленим, що залишок внесеної ФОП ОСОБА_3 передплати в сумі 103 000 грн не повернутий постачальником ТОВ «Югагроцентр» та постановив рішення про стягнення із ТОВ «Югагроцентр» та ОСОБА_5 суми заборгованості 3000 грн, а також солідарно стягнута сума 100 000 грн із боржника ТОВ «Югагроцентр» та поручителя ОСОБА_2

Рішення суду в частині солідарного стягнення 3000 грн із ТОВ «Югагроцентр» та ОСОБА_5 не оскаржене та предметом апеляційного перегляду не є.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_2, який заперечуючи висновки суду щодо стягнення із нього заборгованості за договором поруки також порушив питання щодо скасування рішення суду в частині стягнення коштів із ТОВ «Югагроцентр», тоді як ОСОБА_2, як фізична особа яка подала апеляційну скаргу, не має повноважень оскаржувати судове рішення в частині задоволення позовних вимог, заявлених позивачем до боржника за основаним зобов'язанням ТОВ «Югагроцентр, як юридичної особи, уповноважений орган якого вказане судове рішення у цій частині не оскаржував.

Отже підстави для апеляційного перегляду рішення суду в частині задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_3, заявлених до ТОВ «Югагроцентр» відсутні в силу ст. 352 та ст. 356 ЦПК України, а тому рішення суду у цій частині не є предметом апеляційного перегляду.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині солідарного стягнення із поручителя ОСОБА_2 заборгованості 100 000 грн на підставі договору поруки від 01.10.2013р. виходив із того, що ТОВ «Югагроцентр» взяте на себе зобов'язання за договором поставки від 18.07.2011р. із змінами внесеними додатковою угодою від 19.07.2011р., не виконав, борг станом на 01.12.2014р. складає 103 000 грн, а тому забезпечена порукою сума 100 000 грн підлягає стягненню солідарно із поручителя ОСОБА_2

Проте з таким висновком суду погодись не можна.

Згідно абзацу другого ч.1 ст. 530 ЦК України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Положеннями ст. 212 Цивільного кодексу України прописана правова конструкція, за якою особи, які вчиняють правочин, можуть обумовити настання прав та обов'язків обставиною, відносно якої невідомо, чи настане вона чи ні (відкладальна обставина). Оскільки а ні кредитор, а ні поручитель в момент укладення договору поруки не знають, чи настане невиконання зобов'язання боржником за основним договором, порука є угодою з відкладальною обставиною.

Як вбачається із змісту договору поставки від 18.07.2011р., із змінами внесеними за додатковою угодою від 19.07.2011р. строк поставки пшениці 3 класу у кількості 177,63 тонн, встановлений у триденний строк із дня внесення передплати покупцем ФОП ОСОБА_3

За наявними у справі письмовими докази судом встановлено, що передплата внесена на рахунок постачальника у сумі 270 000 грн за платіжним документом від 19.07.2011р. (а.с.16)

Отже строк виконання зобов'язання за умовами договору поставки настає після триденного строку від часу отримання передплати, а саме 23.07.2011р.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції визнав встановленим, що постачальник свій обов'язок із поставки товару не виконав. Вказана обставина не заперечена, а висновки суду у цій частині не оскаржені в доводах апеляційної скарги.

Платіжним документом від 31.08.2011р. постачальник ТОВ «Югагроцентр» повернув ФОП ОСОБА_3 суму 110 000 грн, а платіжним документом від 07.09.2011р. повернута сума 57 000 грн. (а.с. 17-18).

Отже, станом на час укладання договору поруки від 01.10.2013р. із ОСОБА_2 як фізичною особою поручителем в межах 100 000 грн боргового зобов'язання постачальника ТОВ «Югагроцентр» перед ФОП ОСОБА_3, строк виконання основного зобов'язання вже настав.

В ході апеляційного розгляду справи сторонами визнано, що на момент укладання договору поруки від 1.10.2013р. із поручителем ОСОБА_2 строк виконання основного зобов'язання вже настав.

Представник ФОП ОСОБА_3, в суді апеляційної інстанції стверджував, що початок строку виконання поручителем взятого на себе зобов'язання та повернення покупцеві частини основного боргу в межах суми забезпечення 100 000 грн слід визначати з моменту укладання договору поруки, 1.10.2013р., оскільки строк виконання зобов'язання поручителем визначений п. 7.1 договору поруки і діє до часу припинення основного договору.

Умовами п. 9.1 договору поставки від 18.07.2011р., із змінами внесеними додатковою угодою від 19.07.2011р. встановлено, що договір діє з моменту підписання його сторонами до 31 грудня 2011р., а в частині взятих на себе грошових зобов'язань до часу їх повного виконання. За приписами ст. 251 ЦК України, строком є певний період часу, із спливом якого пов'язана дія чи подія, що має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк і термін можуть бути визначені у тому числі і правочином.

Згідно ст. 252 цього Кодексу, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами, Термін визначається календарною датою або вказівкою, яка має неминуче настати.

Строк дії договору поруки від 01.10.2013р. викладений у п.7.1, яким зазначено, що договір діє з моменту його підписання і до моменту припинення дії основного зобов'язання.

Отже, договір поруки не має визначеного строку дії у розумінні ч.1 ст. 252 ЦК України, тоді як завершення дії договору пов'язано із подією виконання основного зобов'язання, яка має юридичне значення.

Згідно з частиною 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо строк основного зобов'язання не встановлений, або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Апеляційний суд звертає увагу, що умовами договору поставки, як основного зобов'язання, не встановлений окремий строк повернення суми передплати у разі не виконання обов'язку поставки товару, обумовленого п. 3.2; 3.3 договору поставки в редакції від 19.07.2011р.

Умовами п. 6.3.3 основного договору лише погоджені умови нарахування відсотків за користування грошима у разі не виконання зобов'язання згідно ст. 536 ЦК України.

У п. 5.1 договору поруки встановлено, що при порушенні Боржником зобов'язання перед Кредитором за основним договором, поручитель зобов'язаний виконати за боржника зобов'язання у 5-ти денний строк з дня отримання вимоги Кредитора.

За змістом позовної заяви вбачається, що письмову вимогу про виконання основного зобов'язання поручителем ОСОБА_2, позивач направила 3.04.2014р., однак відомості про те, що поручитель отримав зазначену вимогу матеріали справи не містять. (а.с.24)

Із позовною заявою про стягнення коштів позивач звернулась 4.12.2014р. (а.с.3) Строк виконання зобов'язання поручителем згідно договору поруки від 01.10.2013р. обумовлений моментом пред'явлення вимоги.

Враховуючи, що станом на час укладання договору поруки строк виконання ТОВ «Югагроцентр» основного зобов'язання за договором поставки від 18.07.2011р. із змінами внесеними додатковою угодою від 19.07.2011р. та повернення отриманих від ФОП ОСОБА_3 коштів передплати в сумі 103 000 грн вже настав, але із вимогою до поручителя ОСОБА_2 позивач звернулась лише 04.12.2014р., тоді як право вимоги у судовому порядку до поручителя за таких обставин для кредитора згідно ч.4 ст.559 ЦК України може бути пред'явлено в межах дії договору поруки, тобто протягом одного року від дня укладання договору поруки до 1.10.2014р.

Оскільки позовні вимоги до поручителя ОСОБА_2 заявлені позивачем поза межами визначеного законом річного строку, вимоги позивача про солідарне стягнення забезпеченого порукою основного зобов'язання відсутні.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, норми права, що підлягали застосуванню не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог до поручителя ОСОБА_2, що є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги щодо закриття провадження у справі із підстав неправомірного об'єднання для спільного розгляду позовних вимог позивача як юридичної особи заявлених до юридичної особи боржника за основним зобов'язанням та поручителя фізичної особи ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана 4.12.2014р. за правилами ЦПК в редакції, що діяла із 01.09.2005р. до 15.12.2017р., у ст. 15 якого не передбачено обмежень щодо розгляду спорів предметом яких є солідарне стягнення заборгованості із боржника юридичної особи та поручителя фізичної особи.

Позовні вимоги до кількох відповідачів, серед яких є хоча б одна фізична особа, заявлені до 15.12.2017р., мають розглядатись в одному провадженні, якщо такі вимоги є однорідними, нерозривно пов'язані між собою та від вирішення однієї із них залежить вирішення інших вимог.

Норми ЦПК, в редакції що діяла на час звернення позивача із позовом, не містили обмежень щодо розгляду спорів з таким предметом залежно лише від суб'єктного складу учасників процесу. (Правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 12.09.2018р. у справі № 14-269цс18)

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 16 квітня 2015 року в частині солідарного стягнення із ОСОБА_2 100 000 грн в межах відповідальності за договором поруки від 01.10.2013р. та судового збору в сумі 1 000 грн скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення 100 000 грн за договором поруки від 01.10.2013р. та судових витрат.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 4 861,50 грн.

В решті рішення суду першої інстанції не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 18 січня 2019 року.

Головуючий _____________ Н.В.Орловська

Судді: _____________ О.В.Кутурланова

_____________ В.В.Майданік