БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/54/19
Справа № 356/614/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2019 року Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Лялик Р. М.

при секретарі Настич Н. А.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 - відповідачем по справі, з 26.02.1999 року по 07.12.2015 року. Від подружнього життя мають спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. На даний час донька є повнолітньою та 10.08.2018 року вступила до Національного університету біоресурсів та природокористування України на денну форму навчання, вартість надання освітніх послуг за весь період навчання становить 32 460 грн., тому донька потребує матеріальної допомоги. Відтак, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до закінчення дитиною навчання 30.06.2022 року, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.

28.11.2018 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти предявленого позову заперечив через його безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що працює бригадиром колії Виробничого підрозділу Дарницька дистанція колії ПАТ «Українська залізниця» та інших видів заробітку не має. Разом з ним проживають його теперішня дружина ОСОБА_5, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також син від першого шлюбу дружини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. На сьогоднішній день дружина не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-ох років, при цьому соціальної допомоги при народженні дитини не отримувала. Син дружини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, є дитиною-інвалідом, потребує лікування та перебуває на утриманні відповідача. В той же час, відповідач просить врахувати ту обставину, що позивачка працює. Крім того, наголошує на тому, що договір про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою № 10-18004б від 10.08.2018 року підписаний між замовником та ОСОБА_4, а не з позивачем, та укладений строком на 2 роки, тобто до 10.08.2020 року. Відтак, вимоги щодо сплати аліментів до 30.06.2022 року безпідставні. Також відповідач заперечує щодо присудження до сплати аліментів в розмірі, не меншому, ніж 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу, так як вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, на яку як на правове обґрунтування позовних вимог у вказаній частині посилається позивачка, регулюють відносини щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей та не застосовуються до спірних правовідносин. Також оспорює як доказ додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки довідку МСЕК від 02.11.2017 року щодо встановлення їй інвалідності до 01.11.2018 року, так як остання не підтверджує відповідних витрат станом на час розгляду справи. За таких обставин, позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення з нього на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 1/8 частини доходу (заробітку) з усіх видів його доходів або у твердій грошовій сумі в розмірі 1 250 грн. щомісячно на період навчання до 10.08.2020 року, до досягнення нею 23-річного віку, в решті позовних вимог просить відмовити.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги уточнила в частині строку стягнення аліментів, а саме протягом дворічного терміну навчання доньки, в решті підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позові, просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки на утримання їх спільної повнолітньої доньки аліментів у розмірі 1/8 частки з усіх видів його доходів або у твердій грошовій сумі в розмірі 1 250 грн. щомісячно до 30.06.2020 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши матеріали справи у сукупності, докази по справі, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, батьками повнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 313949, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Березанської міської ради Київської області 28.10.1999 (а.с.7).

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 07.12.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 26.02.1999 року відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського району Київської області, актовий запис № 25, розірвано (а.с.6).

У відповідності до договору № 170-18004б про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, укладеного 10.08.2018 року між Національним університетом біоресурсів та природокористування України (далі виконавець) та ОСОБА_4 (далі замовник), виконавець зобовязується здійснити надання одержувачу освітньої послуги у вигляді навчання на денній формі навчання протягом двох років (а.с.13-14).

Разом з тим, у відповідності з довідкою № 118-18з від 04.12.2018 року, виданою Національним університетом біоресурсів та природокористування України, ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання на гуманітарно-педагогічному факультеті на контрактній основі за спеціальністю 015 «Професійна освіта», галузь знань 01 «Освіта», освітній ступінь бакалавр. Дата завершення навчання 30.06.2020 (а.с.55).

Згідно наданої суду квитанції № 0.0..1 від 31.07.2018 року, за навчання ОСОБА_4 сплачено 8 115 грн. (а.с.12).

Як вказано в позовній заяві позивачем та підтверджується довідкою виконавчого комітету Березанської міської ради від 17.10.2018 року за вих. № 18-09-4334, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні (а.с.4).

У відповідності з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною установою від 22.11.2018 року, ОСОБА_4 має 3 групу інвалідності з дитинства, інвалідність встановлена строком до 01.11.2020 року (а.с.54).

При цьому, 01.11.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено шлюб, про що суду надано свідоцтво про шлюб серії І-ОК № 2005528, видане Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 01.11.2016 року, актовий запис № 104 (а.с.36).

Від цього шлюбу відповідач має малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 348675, виданим 29.12.2016 року Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 191 (а.с.37).

У відповідності з довідкою виконавчого комітету Березанської міської ради від 21.11.2018 року за № 18-09-6258, відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з дружиною ОСОБА_5, сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.39).

Згідно наказу (розпорядження) регіональної філії «Південно-Західної залізниці» ПАТ «Українська залізниця» № 45 від 10.02.2017 року, дружина відповідача ОСОБА_7 г. М. перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 13.02.2017 року по 28.12.2019 року, та у відповідності з довідкою Управління соціального захисту населення та праці виконавчого комітету Березанської міської ради № 4290 від 20.11.2018 року, перебуває на обліку в управлінні, проте соціальна допомога при народженні дитини нарахована не була (а.с.43,44).

При цьому, як вказано позивачем та не заперечувалось відповідачем, останній з сімєю не проживає, матеріальної допомоги не надає, а дитина перебуває на утриманні позивачки.

Відтак, право позивачки на стягнення аліментів підлягає захисту судом.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання.

При цьому, як визначено положеннями ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги також можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Вказана правова позиція передбачена постановою Верховного Суду України від 24.12.2014 року № 6-186цс14.

Як розяснено п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Разом з тим, стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобовязаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Так, як встановлено судом та підтверджується дослідженими матеріалами справи, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, не є сином відповідача по справі ОСОБА_2, тому факт утримання його відповідачем не носить характеру обовязкової та обтяжуючої фінансовий стан відповідача обставиною в розумінні ст. 182 СК України, яка враховується при визначенні розміру аліментів.

При цьому, за правилами ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За таких обставин, враховуючи межі заявлених позовних вимог, а також обсяг визнання відповідачем позову, суд не вбачає підстав для визначення способу сплати аліментів у твердій грошовій сумі.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ч. 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом у встановленому законом порядку доведено до відома сторін порядок подання доказів.

Враховуючи вказане, подані відповідачем 15.01.2019 року через канцелярію суду докази не приймаються до розгляду судом на підставі ч. 8 ст. 83 ЦПК України, як такі, що подані поза встановленими законом та судом строками без обґрунтування неможливості їх подання у вказані строки з причин, що не залежали від особи.

При вирішенні питання щодо встановлення розміру аліментів судом враховано матеріальний стан сторін, те, що дочка є повнолітньою, продовжує навчання, у звязку з чим не має власних джерел доходів та потребує матеріальної допомоги, проживає разом з матір'ю, є інвалідом 3 групи, в той час як відповідач з сім'єю не проживає, участі в матеріальному забезпеченні не приймає, є працездатним, фізично здоровим, має постійне місце роботи та регулярний дохід, що вказує на можливість надання матеріальної допомоги на утримання доньки, разом з тим, має ще одну малолітню дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також непрацездатну дружину - ОСОБА_5, які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні.

Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та матеріальним становищем сторін, а також виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

За таких обставин, позивачем при зверненні до суду не надано та в судовому засіданні не встановлено жодних належних доказів на підтвердження розміру предявлених позивачкою до стягнення аліментів у вигляді 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача.

Таким чином, виходячи з наданих суду доказів та встановлених обставин, враховуючи положення ч. 1 ст. 200 СК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідачки на користь позивача на утримання спільної повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, так як вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам сторін та інтересам повнолітньої доньки, а також не суперечить чинному законодавству.

Разом з тим, суд зазначає, що правовідносини з приводу утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 розділу ІІІ СК України та утворюють самостійний правовий інститут, нормами якого не передбачено мінімального гарантованого рівня аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання, відтак, вимоги позивачки про встановлення розміру стягуваних аліментів у розмірі, не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогам чинного законодавства, в той час як положення ч. 2 ст. 182 СК України, на які як на правове обґрунтування позовних вимог у вказаній частині посилається позивачка, регулюють відносини щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей та не застосовуються до спірних правовідносин.

Водночас, з системного аналізу положень норм ч. 1 ст. 191, 201 СК України вбачається, що аліменти на повнолітніх дочку, сина присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 17.10.2018 року.

Разом з тим, підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, що продовжує навчання, до 30.06.2022 року, відсутні, так як у відповідності з ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання, а договір № 170-18004б про надання освітніх послуг, укладений між вищим навчальним закладом як виконавцем та ОСОБА_4 як замовником, що є правовою підставою надання останній освітньої послуги у вигляді навчання, укладений 10.08.2018 року строком на 2 роки, при цьому датою завершення навчання є 30.06.2020 рік, про що суду надано уточнену довідку Національного університету біоресурсів та природокористування України № 118-18з від 04.12.2018 року.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.7, 182, 187, 191, 199-201 СК України, ст.ст. 4, 12, 57, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354-355, 430 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_1), яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти на утримання їх з відповідачем повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з 17.10.2018 року, та до дня закінчення навчання - 30.06.2020 року, а в разі продовження навчання - не більше, ніж до досягнення 23-річного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Р. М. Лялик