Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 368/1090/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 січня 2019 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Козіної С.М.,

за участі секретаря Маламан Я.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Ржищів цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 липня 2013 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі - змінена назва на АТ КБ "ПРИВАТБАНК") та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу кредит у розмірі 1 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою".

Одночасно п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору.

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16 липня 2018 року має заборгованість 12 133 грн 02 коп.

Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 31 липня 2013 року у у розмірі 12 133 грн 02 коп., яка складається з: 225 грн 35 коп. - заборгованість за кредитом; 2 857 грн 22 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7 996 грн 50 коп - пеня, штрафи: 500 грн - фіксована частина; 553 грн 95 коп. - процентна складова, а також стягнути судові витрати в розмірі 1 762 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши клопотання про розгляд справи без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 34, 35).

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, хоча про дату час та місце розгляду справи в силу ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений належним чином. Відповідач не надсилав до суду заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов у порядку передбаченому ст. 178 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує, зокрема, ціну позову, значення справи для сторін.

При цьому відповідно до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення (відзив) з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями (відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв'язку із викладеним суд вирішує справу за наявними матеріалами, як передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

31 липня 2013 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 1 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк (а.с. 9), Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку (а.с. 11-25). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, що підтверджується підписом у анкети-заяві. Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 31 липня 2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_2 встановлено, що станом на 16 липня 2018 року загальний розмір заборгованості складає 12 133 грн 02 коп., яка складається з наступного: 225 грн 35 коп. - заборгованість за кредитом; 2 857 грн 22 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7 996 грн 50 коп - пеня, штрафи: 500 грн - фіксована частина; 553 грн 95 коп. - процентна складова (а.с. 7-8).

Відповідно до довідки, наданої банком встановлено, що між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н від 31 липня 2013 року, за яким було надано наступні кредитні картки: 330932 - термін дії 11/19, 286112 - термін дії 10/19, 002481 - термін дії 01/16 (а.с. 50).

З виписки з карткового рахунку 5211********2481 за період з 31 липня 2013 року по 16 липня 2018 року встановлено, що кредитна карта використовувалась останній раз - 16 грудня 2015 року, а саме: було здійснено поповнення готівкою своєї карти в терміналі самообслуговування: Корсунь-Шевченківський, вул. Леніна, 27, відділення банку. (а.с. 51-53).

Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договірних зобов'язань, а саме: виконання умов договору позики. Сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, а саме: договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, яких може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

У даному випадку умови договору були визначені анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 31 липня 2013 року, Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку (а.с. 9-25).

Зважаючи на те, що між сторонами 31 липня 2013 року був укладений договір про надання кредиту, та те, що у встановлений договором строк договірні зобов'язання зі сторони ОСОБА_2 виконані не були, станом на 16 липня 2018 року розмір заборгованості становив 12133 грн 02 коп., що підтверджується розрахунком суми заборгованості наданим позивачем (а.с. 7-8).

Останній раз кредитна картка використовувалась 16 грудня 2015 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку (а.с. 51-53).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд приходить до висновку щодо відсутності подвійної відповідальності позичальника при одночасному стягненні двох видів штрафів на підставі пункту 2.1.1.7.6 витягу з Умов та правил надання банківських послуг, оскільки застосування штрафів передбачалося за різні види порушення умов договору, а тому це не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України.

Належними та допустимими доказами у справі доведено, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка повинна бути стягнута у судовому порядку.

Разом із тим, слід зазначити, що банк звернувся з позовом до суду в межах загальної позовної давності (ст. 257 ЦК України), оскільки останній платіж за вказаним договором було проведено 16 грудня 2015 року, а з позовом до суду банк звернувся 01 серпня 2018 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Факт сплати судового збору позивачем підтверджується платіжним дорученням № PROM7BMNU0 від 17 липня 2018 року про сплату судового збору в сумі 1 762 грн.

Ураховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на відшкодування судового збору в розмірі 1 762 грн.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Керуючись ст. 525, 526, 527, 543, 549, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, та ст. ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 265, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,- задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", , МФО № 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, заборгованість за кредитним договором № б/н від 31 липня 2013 року у розмірі 12133 грн 02 коп., яка складається з наступного:

225 грн 35 коп. - заборгованість за кредитом;

2 857 грн 22 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

7 996 грн 50 коп - пеня,

штрафи: 500 грн - фіксована частина; 553 грн 95 коп. - процентна складова.

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", , МФО № 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, витрати на відшкодування судового збору у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Київського апеляційного суду через Ржищівський міський суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя