Справа № 462/5161/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1950/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника Залізничної районної адміністрації Львівської

міської ради - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 12 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2016 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулась з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи ЛКП «Сяйво», ОСОБА_5 про зобов»язання до вчинення дій.

В обгрунтування позовних вимог покликалась на те, що відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, самочинно влаштували цегляні перегородки на площі коридору загального користування на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_1, за що були притягнуті до адміністративної відповідальності. Крім того, на засіданні міжвідомчої комісії розглядалось питання щодо самочинного будівництва, яка прийшла до висновку про демонтаж самочинного перепланування та приведення приміщення до попереднього стану. Головою Залізничної районної адміністрації винесено розпорядження, яким рекомендовано відповідачам демонтувати цегляну суцільну перегородку довжиною 1,40 м та 2 цегляні перегородки довжиною 1,40 м. з дверними блоками, самочинно влаштовані на площі коридору загального користування під літ. ІІІ на четвертому поверсі біля квартир№37,НОМЕР_2,НОМЕР_3 у житловому будинку АДРЕСА_1 розпорядження відповідачами не виконується, своїми діями відповідачі чинять перешкоди іншим мешканцям будинку у безперешкодному користуванні приміщенням загального користування.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 демонтувати цегляну суцільну перегородку довжиною 1,40 м та 2 цегляні перегородки довжиною 1,40 м. з дверними блоками, самочинно влаштовані на площі коридору загального користування під літ.ІІІ на четвертому поверсі біля квартир АДРЕСА_1

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, в апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зазначає, що звертаючись до суду з позовом про демонтаж самочинно влаштованих перегородок, Залізнична районна адміністрація діяла поза межами наданих їй повноважень, не у відповідності до ст. 3 ЦПК України та не у спосіб, передбачений ст.ст. 15, 16 ЦК України. Висновок суду першої інстанції про те, що Залізнична районна адміністрація є власником неприватизованих квартир у будинку АДРЕСА_1, у зв`язку з чим, як співвласник будинку, має право брати участь в управлінні будинком, в тому числі звертатись до суду з позовами про усунення перешкод у користуванні власністю, суперечить нормам матеріального права і фактичним обставинам справи. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження його права власності на будинок АДРЕСА_1 а судом дане питання не з`ясовувалося, внаслідок чого ухвалено рішення з неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Крім того, зазначає, що Залізнична районна адміністрація не уповноважена звертатися до суду з позовами в інтересах третіх осіб про порушення їх права власності у випадку такого порушення. Звертає увагу суду на те, що підставою пред`явлення позову є невиконання відповідачами розпорядження голови Залізничної районної адміністрації від 10.06.2016 року про демонтаж цегляних перегородок, яке вважає незаконним, оскільки прийняте не у відповідності до повноважень та не у спосіб, визначений законом. Зазначає, що позивачем не надано доказів наявності істотного порушення відповідачами будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, оскільки вказані обставини можуть бути підставою для звернення органу місцевого самоврядування з позовом. Також вважає, що судом першої інстанції не враховано, що цегляні перегородки, які підлягають демонтажу, не можуть вважатися самочинним будівництвом. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2- ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5 щодо доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Судом першої інстанції встановлено, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності Львівської міської ради, та на обслуговуванні ЛКП «Сяйво».

Відповідно до довідок, виданих ЛКП «Сяйво», житловий будинок АДРЕСА_1 належить Львівській міській раді, ОСОБА_7 дійсно проживає і зареєстрована у квартирі НОМЕР_1 житлового будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_6 у приватизованій квартирі НОМЕР_2 житлового будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_2 у приватизованій квартирі НОМЕР_3 житлового будинку АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що в зазначеному житловому будинку, відповідачі самочинно влаштували цегляну суцільну перегородку довжиною 1.40 м та дві цегляні перегородки довжиною 1.40 м з двома дверними блоками на площі коридору загального користування під літ. ІІІ на четвертому поверсі біля квартир №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

08 червня 2016 року адміністративною комісією Залізничної РА Львівської міської ради винесено постанови №№ 129, 124, 135, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 самочинно здійснили перепланування за адресою м. Львів, вул. Широка, 55, шляхом приєднання до належних їм квартир частини приміщення коридору загального користування, в їх діях встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

З попереджень ЛКП «Сяйво» вбачається, що ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 зобов»язано до 22.07.2016 року демонтувати цегляну суцільну перегородку та дві цегляні перегородки з дверними блоками будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до акта від 23.07.2016 року, складеного комісією ЛКП «Сяйво», при обстеженні було виявлено, що мешканцями квартир №№37, НОМЕР_2, НОМЕР_3 на площі коридору загального користування самовільно влаштовано три перегородки: одна глуха цегляна між квартирами НОМЕР_2 і НОМЕР_3; друга перегородка - цегляна з дверним блоком - біля квартири НОМЕР_4; третя - цегляна з дверним блоком - біля квартир НОМЕР_1. Після вручення двох попереджень зобов»язання про демонтаж цегляних перегородок та приведення приміщення загального користування до попереднього стану - не виконане.

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 10.06. 2016 року № 362 «Про самочинне будівництво, здійснене ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7.» затверджено висновок міжвідомчої комісії Залізничного району (протокол № 18 від 31.05.2016 року), рекомендовано ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 в термін до 15.07.2016 року демонтувати цегляну суцільну перегородку довжиною 1.40 м та дві цегляні перегородки довжиною 1.40 м з двома дверними блоками, самочинно влаштовані на площі коридору загального користування під літ. ІІІ на четвертому поверсі біля квартир №№37, НОМЕР_2, НОМЕР_3 у житловому будинку АДРЕСА_1

Встановивши вищезазначені обставини та задовольняючи позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, суд першої інстанції не врахував таке.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України та статті 5 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб'єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

Водночас за змістом пункту 7 частини першої статті 4 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Звертаючись до суду з позовом про усунення порушень при здійсненні перепланування у будинку і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб'єкт владних повноважень діє не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів, а з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливих суспільно значимих несприятливих наслідкам порушення відповідних норм і правил.

Як орган місцевого самоврядування Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради відповідно до статті 25 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» правомочна розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до її відання.

У ст. 30 вказаного Закону передбачено, зокрема, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Отже, спір у цій справі є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту переобладнання приміщення та усунення таких порушень шляхом приведення жилого приміщення у попередній стан. Отже, справа за позовом такого суб'єкта належить до компетенції адміністративних судів.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 11 квітня 2018 року у справі № № 161/14920/16-а (К/9901/3649/17) (провадження № 11-251апп18), від 30 травня 2018 року у справі № 464/5495/13-ц (провадження № 14-92цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції не може вважатись законним й обґрунтованим, тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255, ст.ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, ст.ст. 377, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 12 червня 2017 року- скасувати, провадження у справі закрити.

Роз»яснити позивачу право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 11.03.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.