РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/11240/18

Провадження № 22-ц/4815/283/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Брикса Ю.Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану її представником адвокатом Твердим Миколою Кузьмовичем, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Бердія М.А. від 3 грудня 2018 року, проголошене в 9 год. 16 хв. в м. Рівне, дата складання повного судового рішення не вказана,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні житлом.

Позов мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 2.03.2010 року їй на праві власності належить ј частина квартири АДРЕСА_1. Відповідно до технічного паспорта № НОМЕР_1, виданого КП "Рівненське МБТІ" 14.05.1998 року 1/2 частка вказаної квартири належить ОСОБА_8, а 1/4 частка належить ОСОБА_9

Однак, протягом тривалого часу відповідачі чинять їй перешкоди в користуванні 1/4 часткою трьохкімнатної житлової квартири, зокрема поміняли у вхідних дверях замки та двері на її прохання та прохання її представників - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не відчиняють.

У зв'язку з тривалим не допуском відповідачами її до спірної квартири та створенням перешкод в користуванні 1/4 її часткою її представник ОСОБА_10 9.02.2018 року звернувся із заявою про протиправні дії до Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області, згідно відповіді на яку за № 183/116/01/200-18 від 13.03.2018 року заявнику було рекомендованої звернутись до суду.

З наведених підстав просить суд усунути їй перешкоди в користуванні 1/4 часткою трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2, шляхом зобов'язання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надати їй дублікати ключів від вхідних дверей вказаної квартири та зобов'язати відповідачів не чинити їй будь-які перепони в користуванні 1/4 частиною квартири.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 3 грудня 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні житлом задоволено.

Усунуто ОСОБА_4 перешкоди в користуванні ј часткою трьохкімнатної квартири АДРЕСА_3, шляхом зобов'язання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надати дублікати ключів від вхідних дверей вказаної квартири ОСОБА_4 та зобов'язано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не чинити ОСОБА_4 будь-які перепони в користуванні ј частиною квартири. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що позивач ОСОБА_4 є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_4, а відповідачі перешкоджають їй у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - адвокат Твердий М.К. покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду через порушення судом норм процесуального права, неправильне застосуванням норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд не врахував, що позивачка у спірній квартирі ніколи не проживала, не користувалась та не володіла нею, у зв'язку із чим її посилання на вчинення їй перешкод у користуванні квартирою шляхом заміни відповідачами замків на вхідних дверях не може свідчити про порушення її прав, а твердження суду про визнання відповідачами факту створення ними перешкод позивачці шляхом заміни замків на вхідних дверях кварти є надуманим.

Крім того, позивачка особисто із відповідачами питання про бажання почати користуватись квартирою, як житлом, та про встановлення порядку такого користування за згодою співвласників не ініціювала і не обговорювала. Фактичним її інтересом є одержання через своїх представників від відповідачів компенсації вартості частки у праві власності на квартиру, а позов є намаганням змусити відповідачів сплатити їй цю компенсацію у сумі більшій ніж вони згодні та можуть сплатити.

Вважає, що позивачка фактично обрала неналежний спосіб захисту свого права, оскільки мала б просити суд вселити її у спірну квартиру.

Також, суд не залучив до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивачки членів її сім'ї, які мають право проживати із нею у спірній квартирі.

Доводить, що відповідачі не чинили і не могли чинити позивачці перешкод у користуванні нею квартирою, бо вона не реалізувала такого права, тобто, відсутніми є також порушення прав позивачки та предмет спору у цій справі.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю предмета спору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка вказує на її безпідставність.

На її думку покликання представника відповідачів на неправильно обраний нею спосіб захисту не заслуговують на увагу, оскільки кожній особі належить суб'єктивне право самостійно обирати спосіб захисту порушених, не визнаних або оспорюваних прав, що не суперечить закону.

Наголошує, що дублікати ключів від спірної квартири їй відповідачами не надані і по даний час, що спростовує доводи їх представника про не здійснення відповідачами їй перешкод у користуванні квартирою та відсутність предмету позову.

Крім того, ОСОБА_4 вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про незалучення судом членів її сім'ї до участі в справі в якості третіх осіб, так як у відповідності до положень ст. 53 ЦПК України суд першої інстанції не мав права їх залучати з власної ініціативи.

З наведених підстав ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідачі та його представник у судове засідання не з'явились. Подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Ухвалою апеляційного суду від 26.02.2019року за клопотання позивачки, доручено Новоград-Волинському міськрайонному суду забезпечити проведення відео конференції у даній справі. Через технічну неможливість проведення, відео конференція із судом не здійснена.

Колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником ј частини квартири АДРЕСА_2, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину від 2.03.2010 року, яке 11.05.2010 року зареєстровано у КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації".

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №141509905 від 17.10.2018 року, Ѕ частка трьохкімнатної квартири АДРЕСА_5 належить на праві приватної спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_8, а ј частка вказаної квартири належить відповідачу ОСОБА_9

За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.

Згідно зі статтею 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Встановлено, що позивачка проживає у м. Новоград -Волинський Житомирської області та ніколи не проживала у спірній квартирі, однак це не позбавляє останню права вільно користуватись своєю власністю та мати безперешкодний доступ до квартири АДРЕСА_2, право власності на ј частину якої їй належить, зокрема мати ключі від вхідних дверей.

20.01.2018 року ОСОБА_4 видала нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважила ОСОБА_10 та ОСОБА_11 представляти її інтереси в усіх без винятку установах, на підприємствах, в організаціях незалежно від їх організаційно-правової форми та підпорядкованості з питань, які будуть стосуватись управління та експлуатації, від її імені та в її інтересах належної їй на праві власності нерухомості, а саме частини квартири АДРЕСА_2.

Сторонами не заперечується, що представники позивачки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від її імені звертались до відповідачів з приводу надання ОСОБА_4 доступу до спірної квартири, однак ОСОБА_8 та ОСОБА_9 двері їм не відчинили та ключі від квартири не надали.

Відповідно до письмової відповіді начальника Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області від 13.03.2018 року на звернення ОСОБА_10, повідомлено, що його звернення за фактом створення перешкод в користуванні ј частиною квартири АДРЕСА_2, зареєстроване 9.02.2018 року в Журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №5138, однак в ході розгляду матеріалів даних для відкриття кримінального провадження встановлено не було та рекомендовано звернутися із вказаного питання до суду.

За наведеного, встановивши що, ОСОБА_4 є власником ј частини квартири АДРЕСА_2, однак відповідачі, не надаючи їй дублікати ключів від спірної квартири, перешкоджають їй у користуванні належним на праві власності нерухомим майном, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо не чинення відповідачами перешкод ОСОБА_4 в користуванні квартирою та відсутність предмет спору у цій справі не заслуговують на увагу, оскільки ненадання позивачці ключів від спірної квартири є однією із форм здійснення перешкод в користуванні квартирою.

Як встановлено судом, не зважаючи на неодноразові твердження ОСОБА_8 та її представника про готовність надати позивачці ключі від вхідних дверей квартири, ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні на момент розгляду справи апеляційним судом, вони ОСОБА_4 передані так і не були.

Покликання апелянта на те, що позивачка особисто із відповідачами питання про бажання почати користуватись квартирою не обговорювала, не приймаються колегією суддів, так як ОСОБА_4Ф не позбавлена права узгодити вказане питання через своїх представників.

Не виділення в натурі ј частки позивачки у спірній квартирі та не встановлення порядку користування нею не свідчить про відсутність у неї права доступ до спірної квартири та користування нею.

Частки відповідачів також в натурі не виділені, однак останні користуються всією квартирою без будь-яких обмежень та узгодження із ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги про те, що пред'явлення даного позову викликане намаганням позивачки змусити відповідачів сплатити компенсацію вартості її частки у праві власності на квартиру у більшому розмірі ніж вони згодні та можуть сплатити є безпідставними, оскільки будь-яких доказів того, що позивачка такі вимоги до них пред'являла відповідачами не надано.

Крім того, недосягнення між співвласниками згоди, щодо розміру компенсації одному з них вартості його частки у майні не обмежує його право користування спільним майном.

Необґрунтованими є і доводи представника відповідачів про те, що позивачка неправильно обрала спосіб захисту своїх прав та мала б просити суд вселити її у спірну квартиру, так як ОСОБА_4 у своєму позові не зазначала, що має намір використовувати її саме як місце свого постійного проживання.

Також, не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення доводи скарги про не залучення судом до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивачки членів її сім'ї, оскільки питання про усунення перешкод в користуванні квартирою членам її сім'ї ОСОБА_4 у позові не ставила та про їх залучення до участі в справі жодна із сторін не заявляла.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то судові витрати понесені відповідачкою ОСОБА_5 по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги слід віднести на її рахунок.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану її представником адвокатом Твердим Миколою Кузьмовичем, залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 3 грудня 2018 року залишити без змін.

Понесені витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок ОСОБА_5.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Боймиструк С.В.

Шимків С.С.