Справа № 509/5896/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Козирського Є.С.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 09 липня 2011 року у Другому Суворовському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис І-ЖД № 146371.

У позові він зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, можливості зберегти сім'ю немає, з червня 2016 року дружина та їх спільна дитина - син ОСОБА_3 проживають окремо, тому просить шлюб розірвати.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 липня 2011 року Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та Петровською (ОСОБА_1 після шлюбу) ОСОБА_4, актовий запис № 163, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 146371. Від шлюбу у сторін народилася дитина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 У сторін не склалось спільне життя у звязку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаєморозуміння та почуттів один до одного, подружні відносини між ними припинилися з червня 2016 року.

Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст. 104 ч.2 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги визнання позову відповідачем, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 24, 56, 104, 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 141, 206, 258-259, 264, 265, 273 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 09 липня 2011 року Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 163, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 146371.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_6