Ухвала

Іменем України

19 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 370/1846/16-ц

провадження № 61-19951ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року складі судді Мараєвої Н. Є., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Макарівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання розпорядження державної районної адміністрації про передачу земельної ділянки у власність та свідоцтва про право власності на земельну ділянку недійсними та їх скасування,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень

У вересні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Макарівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання розпорядження державної районної адміністрації про передачу земельної ділянки у власність та свідоцтва про право власності на земельну ділянку недійсними та їх скасування.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 08 липня

2019 року у задоволенні позову відмовлено.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що строк на подання апеляційної скарги пропущено з поважних причин, оскільки, копію оскаржуваного судового рішення вони отримали лише 21 серпня

2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року наведені заявниками причини пропуску строку визнано неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для звернення до Київського апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення, підтверджених відповідними доказами та сплати судового збору.

09 жовтня 2019 року до Київського апеляційного суду надійшла квитанція про сплату судового збору і клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від

08 липня 2019 року.

Ухвала суду мотивована тим, що заявники не навели поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а зазначили ті ж підстави, які ухвалою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року були визнані неповажними, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в якій заявники просили скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки апеляційну скаргу ними було подано 23 вересня 2019 року, проте з невідомих причин зареєстровано у суді лише 24 вересня 2019 року, а тому у апеляційного суду були всі законні підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справі, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, заявники посилались на те, що повний текст оскаржуваного судового рішення вони отримали 21 серпня 2019 року та в межах тридцятиденного строку -

23 вересня 2019 року, з дня отримання повного тексту оскаржуваного судового рішення, звернулися до суду з апеляційною скаргою.

Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За змістом частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Оскільки, повне судове рішення заявники отримали 21 серпня 2019 року то останнім днем для подання апеляційної скарги було 20 вересня 2019 року, а не

23 вересня 2019 року, як зазначають заявники.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від

21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

За змістом пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо заявником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, оскільки, наведені заявниками причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, а інших поважних причин вони не навели.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, ухвала Київського апеляційного суду від 10 жовтня

2019 року постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необгрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Макарівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання розпорядження державної районної адміністрації про передачу земельної ділянки у власність та свідоцтва про право власності на земельну ділянку недійсними та їх скасування, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак