Провадження № 2/331/394/2019
Справа № 331/6339/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

за участю: секретаря - Постарнак М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. № 137, адреса для листування: 69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. № 79 «а») до ОСОБА_1 (місце реєстрації: 69000, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

22.11.2018 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період 01.10.2017р. по 30.04.2018р. в розмірі 2442,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.11.2006 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-проважу теплової енергії в гарячій воді № 601182. Відповідно до умов договору МТМ відпускає теплову енергію в гарячій воді до нежитлового приміщення за адресою: місто Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. № 76.

За період з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р. позивач відпустив теплову енергію до приміщення яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, Жуковського, буд. № 76, на загальну суму 2891,84 грн. За вказаний період відповідач сплатив суму у розмірі 1000 грн., а тому сума заборгованості становить 1891,84 грн.

Керуючись ч.2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу інфляційні витрати у розмірі 58,40 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 44,64 грн.

Також, керуючись п. 7.2.8 договору купівлі-проважу теплової енергії в гарячій воді № 601182 споживачу нарахована пеня у розмірі 0,5% від суми прострочення, що складає 447,16 грн.

У звязку з викладеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну Міські теплові мережі суму заборгованості за теплову енергію за період з 01.10.2017р. по 30.04.2018р. в розмірі 1891,84 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 58,40 грн., 3% річних в розмірі 44,64 грн., пеню у розмірі 447,16 грн., судові витрати в сумі 1762,00 грн.

15.01.2019 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якому зазначено, що у грудні 2018 року відповідачка повністю погасила суму основного боргу за спірний період. На підставі викладеного, позивач просить суд остаточно стягнути с ОСОБА_2 суму інфляційних витрат у розмірі 58,40 грн., 3% річних в розмірі 44,64 грн., пеню у розмірі 447,16 грн., судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст. 178 ЦПК України). Встановлено позивачу пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Встановлено відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. (а.с. 47-48)

Відповідно до наявного в матеріалах справи поштового повідомлення № 69 6, повноважний представник позивача копію ухвали суду від 13 грудня 2018 року отримав 18 грудня 2018 року.

Відповідно до наявного в матеріалах справи поштового повідомлення № 69 2, копію ухвали суду від 13 грудня 2018 року відповідач ОСОБА_1 отримала особисто 19 грудня 2018 року.

Станом на 16 січня 2019 року відповідачем ОСОБА_1 у визначений ухвалою суду строк, передбачений нормами ЦПК України, процесуальні дії щодо надання відзиву на позовну заяву, предявлення зустрічного позову та подання клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, не вчинені.

Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем по тексту уточненої позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до наступного.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 01.11.2006 року між ОСОБА_1 та Концерном «Міські теплові мережі» укладено договір купівлі-проважу теплової енергії в гарячій воді № 601182, далі Договір. (а.с. 7-17)

Відповідно до Додатку № 1-а до Договору МТМ відпускає теплову енергію в гарячій воді до нежитлового приміщення за адресою: місто Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. № 76. (а.с. 12)

За період з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р. року позивач відпустив теплову енергію до приміщення яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, Жуковського, буд. № 76, на загальну суму 2891,84 грн. За вказаний період відповідач сплатив суму у розмірі 1000 грн., а тому сума заборгованості станом на день звернення позивача до суду становила 1891,84 грн. (а.с. 22)

У грудні 2018 року, після подачі позову, ОСОБА_1 повністю погасила суму основного боргу за спірний період, у звязку з чим, відповідач зменшив позовні вимоги на суму погашеного боргу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 18 Правил «Надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, плата за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення вноситься щомісячно.

Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 6.2 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Розділом 6 Договору передбачений порядок проведення розрахунків за теплову енергію. Підставою для розрахунків Споживача з теплопостачання є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобовязаний до 20 числа місяця наступного за розрахунковим, перерахувати на рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: вул. Артема, 79а: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платникам ПДВ).

Відповідач не зявлявся до Позивача для отримання зазначених документа в порядку визначеному Договором, тому, Позивач направляв розрахункові документи за весь спірний період (а.с. 26-29, 30-34)

Споживач, згідно п. 6.7.1 Договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії повинен підписати, оформити належним чином та повернута на адресу Теплопостачальної організації на протязі пяти днів з дата отримання. В разі неотримання акту приймання-передачі або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін встановлений 6.7.1 Договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим i є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому період (п.6.7.2 Договору).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Позивачем нараховані інфляційні витрати у розмірі 58,40 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 44,64 грн. (а.с. 23,25)

Пунктом 7.2.8. Договору передбачено право позивача, в разі несплати або несвоєчасної сплати Споживачем за теплову енергію, відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.3. Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати Споживачу нарахувати пеню в poзмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Керуючись зазначеним пунктом Договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 447,16 грн. (а.с. 24)

Наданий стороною позивача в обґрунтування своїх позовних вимог розрахунок інфляційних витрат, 3% річних та пені складений з чітким зазначенням суми заборгованості за кожен місяць отримання споживачем, а тому приймається судом та покладається в основу рішення, оскільки будь-якого іншого розрахунку чи обґрунтованого заперечення проти зазначеного розрахунку відповідачем не надано.

Відповідно до п.1 Правил «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», ці правила регулюють правовідносини між субєктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Аналізуючи перелічені норми матеріального права, дослідивши письмові докази по справі, надані стороною позивача, та перевіривши їх відповідність вимогам ЦПК України, взявши до уваги письмову заяву представника позивача про зменшення позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Концерну Міські теплові мережі до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних витрат у розмірі 58 гривень 40 коп., 3% річних в розмірі 44 гривні 64 коп., пеню у розмірі 447 гривень 16 коп., є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі Концерн «Міські теплові мережі» сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 1762,00 грн. (а.с. 2), а тому, оскільки позов задоволено в повному обсязі сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України ЦПК України, ст. ст. 64,68 Житлового кодексу України, ст.ст. 11, 509, 526 ЦК України, ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

В И Р І Ш И В :

Позов Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. № 137, адреса для листування: 69002, м. Запоріжжя, вул.. Святого Миколая, буд. № 79 "а") задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь Концерну Міські теплові мережі (п/р № 1951, установа банку: Філія Запорізьке обласне управління ПАТ «Ощадбанк», МФО 313957, , свідоцтво платника ПДВ № 11030127, ІПН: 49) суму інфляційних витрат у розмірі 58 (пятдесят вісім) гривень 40 коп., 3% річних в розмірі 44 (сорок чотири) гривні 64 коп., пеню у розмірі 447 (чотириста сорок) гривень 16 коп., нараховані на заборгованість по сплаті за теплову енергію за період з 01 жовтня 2017 року по 30 квітня 2018 року та судові витрати в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Повний текст судового рішення складено 16 січня 2019 року.

Особам, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення направляється в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г. Скользнєва

16.01.2019