Номер провадження: 22-ц/813/1999/19
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря Чепрас А.І.

з участю: представника товарної біржі "Профі-Т"

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2018 року (одноособово суддя Аліна С.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товарної біржі "Профі-Т", ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування договорів купівлі-продажу і застави,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

08.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , товарної біржі «Профи Т», ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування договорів купівлі-продажу і застави, і,уточнивши позов, просив визнати недійсними: договір купівлі продажу майна від 15.02.2016 року, укладеного на товарній біржі «Профі Т», зареєстрованого в журналі реєстрації біржових договорів за № 53 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 54 від 15.02.2016 року, укладеного на товарній біржі «Профі Т», зареєстрованого в журналі реєстрації біржових договорів за № 54 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 55 від 15.02.2016 року, укладеного на товарній біржі «Профі Т», зареєстрованого в журналі реєстрації біржових договорів за № 55 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 56 від 15.02.2016 року, укладеного на Товарній біржі «Профі Т», зареєстрованого в журналі реєстрації біржових договорів за № 56 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 57 від 15.02.2016 року, укладеного на товарній біржі «Профі Т», зареєстрованого в журналі реєстрації біржових договорів за № 57 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 58 від 15.02.2016 року, укладеного на товарній біржі «Профі Т», зареєстрованого в журналі реєстрації біржових договорів за № 58 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 59 від 15.02.2016 року, укладеного на товарній біржі «Профі Т», зареєстрованого в журналі реєстрації біржових договорів за № 59 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 60 від 15.02.2016 року, укладеного на товарній біржі «Профі Т», зареєстрованого в журналі реєстрації біржових договорів за № 60 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 61 від 15.02.2016 року, укладеного на товарній біржі «Профі Т», зареєстрованого в журналі реєстрації біржових договорів за № 61 від 15.02.2016 року. Крім того, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 та товарної біржі «Профі Т» 2 490 814,76 гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

Позов обґрунтовано наступним.

Відповідач ОСОБА_5 оформив договір застави (реєстраційний номер № 41) від 17.02.2016 р., на заставне майно, надане заставодавцем ОСОБА_1 . Згідно п. 3 договору, предметом договору застави є рухоме майно, яке належить заставодавцю на праві приватної власності, відповідно до зареєстрованих договорів купівлі-продажу оформлених та укладених на товарній біржі «Профі-Т» 15.02.2016 р., № 53 61, вартість придбаного покупцем ОСОБА_1 майна склала 1 245 407, 38 гривень.

Сторонами угоди на товарній біржі виступали продавець відповідачка ОСОБА_3 , покупцем позивач ОСОБА_1 , третьою стороною по операціях купівлі-продажу 15.02.2016 р. виступала товарна біржа «Профі-Т». ОСОБА_3 виступала як представник власника майна фізичної-особи підприємця ОСОБА_4 , діючи на підставі довіреності, виданої ОСОБА_6 .

Виходячи зі змісту договорів купівлі-продажу №№ 53-61 від 15.02.2016 р., укладених між ОСОБА_7 і ОСОБА_1 , а саме п. 1.3 договорів: «майно є власністю продавця на підставі коносамента від 07.03.2011 р.». Відчужуване 15.02.2016 року ОСОБА_1 майно не належало ОСОБА_3 на підставі коносаментів від 07.03.2011 р., а належало третій особі ОСОБА_8 , яке придбано останньою після 07.03.2011р. Договори купівлі продажу від 15.02.2016 року не зазначають, що ОСОБА_3 діє в інтересах власника майна на підставі виданої їй довіреності від 11.11.2014 р., крім того, ОСОБА_7 , приховала від учасників правочинів 15.02.2016 р. факт того, що довіреність видана на її ім`я ОСОБА_9 від 11.11.2014 р., скасовано 29.01.2016 р.

Товарна біржа «Профі-Т», не перевіривши надані ОСОБА_3 документи, які підтверджували б її право власності на реалізацію рухомого майна, незаконно зареєструвала договори купівлі-продажу від 15.02.2016 р.

Посилаючись на те, ОСОБА_3 та товарна біржа «Профі-Т» порушили права та інтереси як власника майна ОСОБА_6 , так і покупця - ОСОБА_1 , позивач просив про задоволення позову.

У судовому засіданні 11.09.2018 року представник позивача скаргу підтримав, представники відповідачів ОСОБА_3 та товарної біржи «Профі-Т» позов не визнали.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.09.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Позивач ОСОБА_1 не погодився із рішенням суду від 11.09.2018 року і подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає:

Судове рішення є незаконним і необґрунтованим, не відповідає нормам чинного законодавства України і практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенню у справі «Benderskiy с. Ukraine » від 15.11.2007 р. стосовно того, що рішення судів повинні ґрунтуватися на повному та всебічному вивченні всіх обставин справи, містити достатньо підстав, на яких вони базуються тобто бути справедливими. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини («Pronina v. Ukraine» від 18.07.2006 р., Boghatova v. Ukraine» від 07.10.2010 р.), зазначено, що ігноруючи конкретні і важливі аргументи, національні суди не виконують своїх обов`язків передбачених ч.І ст. 6 Конвенції, що неприпустимо.

ОСОБА_5 (відповідач) оформив договір застави (реєстраційний номер № від 17.02.2016 р. на заставне майно, надане заставодавцем ОСОБА_1 (позивач), і, згідно п. 3 договору, предметом договору застави є рухоме майно, яке належить заставодавцю на праві приватної власності, відповідно до зареєстрованих договорів купівлі-продажу оформлених та укладених на товарній біржі «Профі-Т» 15.02.2016 року № 53-61, вартість придбаного покупцем ОСОБА_1 майна склала 245 407,38 гривень.

Сторонами угоди на товарній біржі виступали «продавець» ОСОБА_3 , а «покупцем» ОСОБА_1 , третьою стороною по операціях купівлі-продажу 15.02.2016 р. виступала товарна біржа «Профі-Т», а ОСОБА_3 виступала, як представник власника майна ФОП ОСОБА_9 , діючи на підставі довіреності, виданої

Осадцівою І. (реєстр нотаріальних дій: 1258 від 11.11.2014 р.).

ОСОБА_3 , здійснюючи операції з купівлі-продажу 15.02.2016 р. навмисно замовчувала обставини, які мають істотне значення і могли перешкоджати здійсненню угод, такими обставинами є те, що реалізоване нею 15.02.2016 р. майно ОСОБА_1 їй не належить і не належало на підставі коносаментів від 07.03.2011 р., а належало іншій особі ОСОБА_8 , майно, яке є предметом продажу, придбано в різних місцях ОСОБА_10 після 07.03.2011 р., крім того, ОСОБА_3 приховала від учасників угод купівлі-продажу 15.02.2016 р. факт того, що довіреність, видана їй ОСОБА_10 від 11.11.2014 р., скасована 29.01.2016 р.

Товарна біржа «Профі-Т», не перевіривши надані ОСОБА_3 документи, які б підтверджували її право власності на реалізоване рухоме майно, незаконно зареєструвала угоди купівлі-продажу від 15.02.2016 р. ОСОБА_3 і товарною біржою «Профі-Т» порушені права та інтереси, як власника майна, так і покупця ОСОБА_1 , по суті ОСОБА_3 , спільно з товарною біржою ввела в оману покупця, порушивши його права, передбачені ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Всі договори купівлі-продажу, укладені між ОСОБА_3 , як продавцем і ОСОБА_1 , як покупцем, зареєстровані на товарній біржі «Профі-Т» від 15.02.2016 р. є недійсними, так як були здійснені шляхом обману.

09.02.2018 р. і 19.04.2018 року ухвалами Суворовського районного суду м. Одеси задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з товарної біржі «Профі-Т» та від ОСОБА_3 , однак товарна біржа і ОСОБА_3 . не виконали ухвал суду й не надали необхідні документи, тому є підстави визнання обставин, для з`ясування яких судом витребовувались докази.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Відповідач товарна біржа «Профі Т» в особі представника у відзиві на апеляційну скаргу зазначив:

Скарга не зазначає в чому полягає незаконність чи необґрунтованість рішення суду, а ненадання суду доказів відповідачами ОСОБА_3 і товарною біржою, зокрема, вимога щодо видачі «завірених належним чином коносаментів» є безпідставною, оскільки коносамент є товаророзпорядчим документом і видів коносаментів є багато. Перевізники отримують коносамент, який є документом для перевізника, тому надати до суду цей документ, як доказ та завірити його, неможливо. Позивач також просив надати до суду Правила біржової торгівлі товарної біржі «Профі-Т», однак це неможливо, оскільки правовий режим і функції Правил біржової торгівлі регулює ст. 17 Закону «Про товарну біржу», яка визначає зміст Правил, коло питань діяльності біржі, на які вони поширюються, основні заборони, що мають діяти на товарній біржі і цей Закон, прийнятий 10.12.1991 року, який є чинним. Статут товарної біржі «Профі-Т», завірений належним чином, був отриманий представником позивача поштою.

Позивач не зазначив, які з неподаних товарною біржою «Профі-Т» доказів є такими, що мають відношення для вирішення питання про визнання незаконними чи недійсними договорів купівлі-продажу №№53-61, як не зазначено нових обставин, що підлягають встановленню, не надано нових доказів, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Товарна біржа це посередник при оформленні договорів купівлі-продажу і продавала товар стороні «покупця» від сторони «продавець» за ціною майна, зазначеною в оцінці № 02/05 від 15.02.2016 року, складеної СПД «Демченко», при цьому, у п. 2 зазначено, що кошти від покупця, продавець отримав до підписання договору.

Позивач передав у заставу 17.02.2016 року ОСОБА_2 майно, оформлене товарною біржою «Профі-Т» за договорами купівлі-продажу майна №№ 54-61 від 15.02.2016 року, за яке зараз вимагає сплату коштів.

ОСОБА_1 не зазначив, які з неподаних доказів товарною біржою «Профі-Т» є такими, що мають відношення для вирішення питання про визнання незаконними чи недійсними договорів купівлі-продажу №№ 53- 61 від 15.02.2016 р.

Представник ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив:

Представник позивача вказує, що всі договори купівлі-продажу, укладені

ОСОБА_3 , як продавцем і ОСОБА_1 , як покупцем, при їх реєстрації товарною біржою «Профі-Т» від 15.02.2016 р., є недійсними, оскільки здійснені шляхом обману, тобто незаконних дій по відношенню до покупця. Підстави недійсності правочину визначені ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Договори від 15.02.2016 року є дійсними, оскільки їх зміст не суперечив чинному законодавству на момент їх укладення. Враховуючи те, що договори від 15.02.2016 р. укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, зазначені договори є дійсними. Позивачем не заперечується факт того, що договори від 15.02.2016 року укладені ним добровільно, з його вільним волевиявлення і відповідали його внутрішній волі на момент вчинення правочинів.

Правовими наслідками укладення договорів від 15.02.2016 року є виконання сторонами їх умов. Пунктами 3.1 договорів від 15.02.2016 р. передбачено, що передача майна у власність покупцю здійснюється продавцем у триденний строк, на підставі акту прийому-передачі, який підписується сторонами.

Підтвердженням передачі майна і виконання умов договорів від 15.02.2016 р. є: акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 53 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна); акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 54 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна); акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 55 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна); акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 56 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна); акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 57 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна); акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 58 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна); акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 59 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна); акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 60 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна) акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 61 від 15.02.2016 р. , додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця майно (перелік майна).

Згідно зазначених актів, майно передано повністю, зауваження щодо якості та кількості відсутні, акти добровільно підписані позивачем та ОСОБА_3 , укладення договорів було спрямовано на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними і свідчить про дійсність договорів від 15.02.2016 року.

Ствердження апелянта, що ОСОБА_3 проводить нечесну підприємницьку діяльність із посиланням на ст. 19 Закон України «Про захист прав споживачів» (правочини є недійсними, якщо дії вчинені із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка включає в себе будь-яку діяльність), введення споживача в оману, не доведені, оскільки ОСОБА_3 не вводила в оману ОСОБА_1 під час укладення договорів від 15.02.2016 р. стосовно прав та обов`язків сторін, властивостей та якості переданого за актами прийому-передачі майна. ОСОБА_3 виступала не як представник ОСОБА_4 на підставі довіреності, договори від 15.02.2016 р. не вказують жодної іншої особи, окрім ОСОБА_3 , як не зазначають, що остання діяла від імені будь-яких осіб за дорученням, в усіх договорах ОСОБА_3 діяла, як фізична особа і власник майна на підставі коносаменту. Позивач не надав повного тексту довіреності, на яку він посилається, до матеріалів справи позивачем долучений лише перший аркуш копії довіреності без її належного посвідчення повноважною особою.

З договорів від 15.02.2016 р. (п. 1) вбачається, що ОСОБА_3 є законним володільцем майна на підставі коносаменту від 07.03.2011 р. та повністю, на законних підставах, здійснила продаж майна, а товарна біржа «Профі-Т» законно зареєструвала договори від 15.02.2016 р.

Посилання позивача на невиконання товарною біржою «Профі-Т» ухвали суду від 09.02.2018 р. про витребування оригіналів документів по договорам від 15.02.2016 р. та невиконання ОСОБА_3 ухвали суду від 19.04.2018 р. про витребування копій коносаментів при здійснення операцій купівлі-продажу за договорами від 15.02.2016 р. і ч. 10 ст. 84 ЦПК України, безпідставні, оскільки товарна біржа і представник ОСОБА_3 надали пояснення з приводу зазначених ухвал про те, що коносаменти від 07.03.2011 р. не збереглися. Тому суд, у даному в випадку, може відмовити у визнанні обставин, для з`ясування якої витребовувався доказ, здійснивши розгляд справи за наявними доказами.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

15.02.2016 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 укладені наступні договори купівлі-продажу: договір купівлі продажу майна від 15.02.2016 року, укладений на товарній біржі «Профі Т», зареєстрований в журналі реєстрації біржових договорів за № 53 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 54 від 15.02.2016 року, укладений на товарній біржі «Профі Т», зареєстрований в журналі реєстрації біржових договорів за № 54 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 55 від 15.02.2016 року, укладений на товарній біржі «Профі Т», зареєстрований в журналі реєстрації біржових договорів за № 55 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 56 від 15.02.2016 року, укладений на товарній біржі «Профі Т», зареєстрований в журналі реєстрації біржових договорів за № 56 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 57 від 15.02.2016 року, укладений на товарній біржі «Профі Т», зареєстрований в журналі реєстрації біржових договорів за № 57 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 58 від 15.02.2016 року, укладений на товарній біржі «Профі Т», зареєстрований в журналі реєстрації біржових договорів за № 58 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 59 від 15.02.2016 року, укладений на товарній біржі «Профі Т», зареєстрований в журналі реєстрації біржових договорів за № 59 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 60 від 15.02.2016 року, укладений на товарній біржі «Профі Т», зареєстрований в журналі реєстрації біржових договорів за № 60 від 15.02.2016 року; договір купівлі продажу майна № 61 від 15.02.2016 року, укладений на товарній біржі «Профі Т», зареєстрований в журналі реєстрації біржових договорів за № 61 від 15.02.2016 року.

Факт передачі майна і виконання умов договорів від 15.02.2016 р. є: акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 53 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна); акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 54 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна); акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 55 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна); акт від 15.02.2016 р.прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 56 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна); акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 57 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна); акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 58 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна); акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 59 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно (перелік майна); акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 60 від 15.02.2016 р. та додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця наступне майно: (перелік майна) акт від 15.02.2016 р. прийому-передачі майна, згідно до угоди р. № 61 від 15.02.2016 р., додатку до нього за яким покупець прийняв від продавця майно (перелік майна).

17.02.2016 року, за нотаріально посвідченим договором застави, позивач ОСОБА_1 , у забезпечення виконання зобов`язань, передав майно, придбане ним за договорами купівлі-продажу від 15.02.2016 року у ОСОБА_3 , які посвідчені на товарній біржі, у заставу ОСОБА_2 (а.с.35-89 т.1).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини з правочину, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про захист споживачів», Законом України «Про товарну біржу».

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові про визнання недійсними правочинів, договорів купівлі-продажу майна від 15.02.2016 року, укладених на товарній біржі, виходив з того, що позов є недоведеним (а.с.104-107 т.2).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові …. до передання майна прирівнюється вручення коносамента (ч.1 ст. 316, ч.ч.1, 2 ст. 334 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ( ч. І ст. 203 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 15.02.2016 року, між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , на товарній біржі «Профі-Т», укладені договори купівлі-продажу майна за №№ 54-61.

Товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня (ст. 1 ч.1, ст. 15 ч.1 Закону України «Про Товарну біржу»).

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України (ч.1 ст. 215 ЦК України.

Позивач просить визнати договори купівлі-продажу майна від 15.02.2016 року за №№ 54-61 з підстав того, що ОСОБА_3 не була власником майна за договорами купівлі-продажу, у зв`язку з чим позивач, як споживач, був введений в оману.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ст. 658 ч.1 ЦК України).

Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним (ч. 1 ст. 230 ЦК України).

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

За змістом зазначеної норми закону, правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Встановлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України.

При цьому, наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, при цьому, обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом договорів купівлі-продажу від 15.02.2018 року (п.1), ОСОБА_3 є власником майна на підставі коносаменту від 07.03.2011 року, і, відповідно до оспорюваних договорів, ОСОБА_3 виступала як власник майна.

Право власності ОСОБА_3 на майно, продане на товарній біржі 15.02.2016 року за договорами №№ 54-61, у встановленому законом порядку, будь-якою особою, зокрема ОСОБА_4 , не оспорено.

Ствердження позивача, що ОСОБА_3 начеб то 15.02.2016 року укладала на товарній біржі договори купівлі-продажу №№ 54-61, як представник ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, жодним належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом не підтверджені, є припущеннями позивача, тоді як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові за недоведеністю вимог.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи позивача у скарзі про те, що: судове рішення належним чином не обґрунтоване; ОСОБА_3 , здійснюючи операції з купівлі-продажу 15.02.2016 р. навмисно замовчувала обставини, які мають істотне значення і могли перешкоджати здійсненню угод і такими обставинами є те, що реалізоване нею 15.02.2016 р. майно позивачу їй не належить і не належало на підставі коносаментів від 07.03.2011 р., а належало іншій особі ОСОБА_8 ; товарна біржа «Профі-Т» не перевірила повноваження ОСОБА_3 ; ОСОБА_3 і товарною біржою «Профі-Т» порушені його права та інтереси, по суті ОСОБА_3 , спільно з товарною біржою, ввела в оману покупця, порушивши його права, передбачені ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»; 09.02.2018 р. і 19.04.2018 року ухвалами суду задоволені клопотання представника позивача про витребування доказів з товарної біржі «Профі-Т» та від ОСОБА_3 , однак товарна біржа і ОСОБА_3 . не виконали ухвал суду і не надали необхідні документи, тому є підстави визнання обставин, для з`ясування яких судом витребовувались докази, - не заслуговують на увагу.

Рішення суду першої інстанції містить обґрунтування підстав відмови у позові за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до договорів купівлі-продажу від 15.02.2016 року, ОСОБА_3 є власником майна на підставі коносаменту від 07.03.2011 року, за оспорюваними договорами ОСОБА_3 виступала як власник майна на підставі коносаменту, а інше, у встановленому законом порядку, не доведено.

Ствердження про те, що ОСОБА_3 проводить нечесну підприємницьку діяльність із посиланням на ст. 19 Закон України «Про захист прав споживачів» (правочини є недійсними, якщо дії вчинені із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка включає в себе будь-яку діяльність) і ввела позивача в оману, належним чином не доведені.

Під час укладення 15.02.2016 року на товарній біржі договорів купівлі-продажу, ОСОБА_3 виступала як власник майна, а не як представник ОСОБА_4 на підставі довіреності.

Жодних доказів на спростування зазначених обставин не надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій.

При цьому, ОСОБА_4 , у встановленому законом порядку, не оспорила право власності ОСОБА_3 на товар, який відчужувався на підставі договорів купівлі-продажу №№ 54-61 від 15.02.2016 року.

Відповідачі повідомили суд про неможливість подачі доказів, які витребував суд на підставі ухвал від 09.02.2018 р. і 19.04.2018 року, а тому відсутні підстави визнання обставин, для з`ясування яких суд витребував докази.

Коносамент - документ, що регулює правовідносини між перевізником та одержувачем вантажу, свідчить про прийняття перевізником вантажу, відомості про який наведено в коносаменті, та є одним з документів, що підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення.

Так, підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон, це, зокрема, може бути коносамент.

Ненадання ОСОБА_3 коносаменту від 07.03.2011 року, який у неї не зберігся, у даному випадку, не є підставою для ствердження про те, що вона не є власником товару, який продавався на товарній біржі 16.02.2016 року.

Доводи і аргументи відповідачів і відзивах на апеляційну скаргу стосовно відсутності підстав для скасування рішення суду прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для залишення скарги без задоволення.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки позивач не довів своїх вимог, відсутні підстави для ствердження про порушення прав чи інтересів позивача, за захистом яких, він звернувся до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів залишає без задоволення апеляційну скаргу на рішення суду, яким позивачу відмовлено у позові, а тому позивач не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНАКеруючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 29.11.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков