Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 509/2220/14-ц

провадження № 61-18115св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2017 року у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна.

Позовна заява мотивована тим, що з 07 жовтня 1977 року до 02 лютого 1982 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу він продовжував проживати однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу.

Під час спільного проживання вони побудували за спільні кошти житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 .

12 березня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» укладені договори про надання споживчого кредиту № 0, № 0, № 0/2.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 умов зазначених кредитних договорів 12 березня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» укладений договір іпотеки нерухомого майна, за умовами якого в іпотеку передано житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами і земельна ділянка площею 1 000,00 кв. м, що розташовані у ж/ АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 січня 2014 року у справі № 520/10164/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності встановлено факт проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

ОСОБА_1 вважає, що договір іпотеки нерухомого майна від 12 березня 2007 року укладений з порушенням законодавства України та має бути визнаний недійсним, оскільки згоди на укладання цього договору він не давав, а ОСОБА_2 не мала ніяких прав на укладання договору та на передачу в іпотеку спільного сумісного майна.

На підставі вищевикладеного позивач просив суд визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна від 12 березня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк».

Справа переглядалася судами неодноразово.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 липня 2014 року у складі судді Козирського Є. С. визнано договір іпотеки від 12 березня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» недійсним.

Визнано припиненою іпотеку на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку площею 1 000,00 кв. м., що знаходяться на АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надавав згоди на передачу у іпотеку спільного сумісного майна подружжя, а тому відповідно до статей 203, 215 ЦК України, оспорюваний договір іпотеки нерухомого майна підлягає визнанню недійсним.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної та касаційної інстанцій

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Парапана В. Ф., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., у задоволенні клопотання ТОВ «Кей-Колект» про залучення до участі у справі як правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що процесуальне правонаступництво - це заміна сторони чи третьої особи іншою особою (правонаступником) у разі вибуття з процесу суб`єкта спірних чи встановлених судом правовідносин. При процесуальному наступництві має місце перехід процесуальних прав та обов`язків під час процесу від однієї особи, яка була стороною або третьою особою у справі, до іншої особи, яка не брала участі у справі. Основою процесуального наступництва є наступництво у матеріальних правах та обов`язках. Правонаступництво здійснюється на будь-якій стадії процесу. ТОВ «Кей-Колект» судом першої інстанції не залучалося до участі у справі і питання, передбачені статтею 33 ЦПК України, судом не вирішувались. Оскільки правонаступництво заявника виникло у грудні 2011 року, тобто ще до пред`явлення ОСОБА_1 позову до суду й до ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного заочного рішення, то підстави для задоволення заяви ТОВ «Кей-Колект» про залучення його правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» відсутні.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Парапана В. Ф., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 липня 2014 року у зв`язку із тим, що ТОВ «Кей-Колект» є особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження цього заочного рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Луспеника Д. Д., Журавель В. І., Закропивного О. В., Хопти С. Ф., Штелик С. П., касаційну скаргу ТОВ «Кей-Колект» задоволено частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 серпня 2016 року про залучення до участі у справі правонаступника відповідача та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 серпня 2016 року про закриття апеляційного провадження скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладений договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е. В. та зареєстрований у реєстрі за № 5207-5208. За умовами цього договору банк здійснив відступлення права вимоги до ОСОБА_2 за іпотечним договором від 12 березня 2007 року на користь ТОВ «Кей-Колект». Апеляційний суд, постановляючи ухвалу, вищевказаного не врахував та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні клопотання ТОВ «Кей-Колект» про залучення до участі у справі правонаступника. Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про іпотеку» (у редакції Закону від 16 жовтня 2011 року) взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про іпотеку» (у редакції Закону від 16 жовтня 2011 року) обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2017 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Кей-Колект» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору недійсним закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що докази про державну реєстрацію відступлення прав за оспорюваним іпотечним договором на користь ТОВ «Кей-Колект» у матеріалах справи відсутні. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2016 року у справі № 509/852/16-ц за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н. Ф., про визнання іпотекодержателем нерухомого майна, ТОВ «Кей-Колект» відмовлено у позові з тих підстав, що договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки нерухомого майна, з огляду на положення статті 24 Закону України «Про іпотеку» та статті 640 ЦК України, не був укладений, а тому ТОВ «Кей-Колект» не набуло прав іпотекодержателя. З урахуванням зазначеного та вимог статті 61 ЦПК України 2004 року апеляційний суд дійшов висновку про те, що ТОВ «Кей-Колект» за договором від 12 грудня 2011 року не має право вимоги за іпотечним договором, укладеним 12 березня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 . Оскільки ТОВ «Кей-Колект» не є стороною у цій справи та є особою, яка не брала участі у справі, і про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, а тому відповідно до статті 292 ЦПК України ТОВ «Кей-Колект» не має право на апеляційне оскарження заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 липня 2014 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У липні 2017 року ТОВ «Кей-Колект» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване заочне рішення Овідіопольського районного суду від 10 липня 2014 року про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна від 12 березня 2007 року порушує права та законні інтереси товариства як правонаступника ПАТ «УкрСиббанк». Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. Чинним законодавством України передбачено можливість залучення правонаступника сторони незалежно від того, коли така заміна кредитора відбулася. Немає жодних законодавчих обмежень щодо заміни сторони правонаступником після ухвалення рішення у справі. Крім цього, позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна, не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що оспорюваний правочин суперечить вимогам цивільного законодавства України. Відсутність згоди одного з подружжя на укладення оспорюваного іпотечного договору не є підставою для визнання його недійсним.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом подати відзив на касаційну скаргу.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2017 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ТОВ «Кей Колект» на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 липня 2014року; відкрито касаційне провадження за скаргою ТОВ «Кей Колект» на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2017 року та витребувано справу з Овідіопольського районного суду Одеської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 березня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» укладені договори про надання споживчого кредиту № 0, № 0, № 0/2.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 умов зазначених кредитних договорів, 12 березня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» укладений договір іпотеки нерухомого майна, за умовами якого в іпотеку передано житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами і земельна ділянка площею 1 000 кв. м, що розташовані у ж/ АДРЕСА_1 .

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладений договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е. В. та зареєстрований у реєстрі за № 5207-5208. За умовами цього договору банк здійснив відступлення права вимоги до ОСОБА_2 за іпотечним договором від 12 березня 2007 року на користь ТОВ «Кей-Колект».

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2016 року у справі № 509/852/16-ц за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н. Ф., про визнання іпотекодержателем нерухомого майна, ТОВ «Кей-Колект» відмовлено у позові з тих підстав, що договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 12 березня 2007 року не був нотаріально посвідченим та не зареєстрований у встановленому законом порядку у державному реєстрі іпотек. У договорі відступлення права вимоги від 12 грудня 2011 року не конкретизовано, який саме об`єкт нерухомості переходить до позивачів. У порушення вимог статті 24 Закону України «Про іпотеку» та статті 77 Закону України «Про нотаріат» - виписка з додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12 грудня 2011 року не засвідчена нотаріально, у ній не визначено порядок передачі права вимоги, перелік документів, якими посвідчується факт передачі правочинів, та перелік самих правочинів, за якими відбулось відступлення права вимоги. У вказаній виписці серед іпотекодавців не вказана ОСОБА_2 , і крім цього, відповідно до відомостей з Державного реєстру іпотек жодних записів, окрім самого нотаріального посвідчення договору іпотеки від 12 березня 2007 року внесено, не було. З інформаційної довідки № 59885638, в якій містяться відомості з державного реєстру іпотек, вбачається, що єдиним іпотекодержателем є ПАТ «УкрСиббанк».

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями частини першої статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відступлення права вимоги, тобто передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином, є однією з передбачених статтею 512 ЦК України підстав заміни кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 514 ЦК України при заміні кредитора у зобов`язанні до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частини перша-третя статті 24 Закону України «Про іпотеку»).

З наведених положень Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок про обов`язковість державної реєстрації відступлення права вимоги, яка відбувається шляхом здійснення заміни іпотекодержателя по такому предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про іпотеку» (у редакції Закону від 16 жовтня 2011 року) взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно (частина перша статті 4 Закону України «Про іпотеку» (у редакції Закону від 16 жовтня 2011 року)).

Саме до такого висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 22 лютого 2017 року.

Висновки та мотиви, з яких скасовано рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи (частина четверта статті 338 ЦПК України 2004 року). Аналогічні положення процесуального законодавства викладено у частині п`ятій статті 411 ЦПК України.

Всупереч вимог частини четвертої статті 338 ЦПК України 2004 року підстави скасування зазначених ухвал суду апеляційної інстанції, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року, не були враховані апеляційним судом при розгляді цієї справи.

Крім цього, апеляційний суд не дав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам про відступлення банком права вимоги ТОВ «Кей-Колект» саме за оспорюваним договором іпотеки нерухомого майна (а. с. 111-115, том 2) і дійшов передчасного висновку про відсутність нотаріально посвідченої копії цього договору та додатку до нього.

Виходячи з положень статті 400 ЦПК України у Верховного Суду відсутні процесуальні можливості з`ясувати дійсні обставини справи та оцінити докази, які не були досліджені судами попередніх інстанцій, що перешкоджає Верховному Суду ухвалити нове судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Оскільки апеляційним судом порушено норми процесуального права та не встановлено всіх фактичних обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, то оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2017 року скасувати та справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк