Справа № 466/3234/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«22» листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Глинської Д.Б.

за участі секретаря Окілка В.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача Думич Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Ірокс», товариства з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж» про визнання договору №67/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва недійсним,

В С Т А Н О В И В :

15 вересня 2016 року ОСОБА_4 звернулась в суд із позовом до приватного акціонерного товариства «Ірокс», товариства з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж» про визнання недійсним договору №67/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 21 березня 2012 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 21 березня 2012 року між ПрАТ «Ірокс» та ТзОВ «Галичбудмонтаж» був підписаний Договір №67/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва.

За договором Замовник (ТзОВ «Галичбудмонтаж») мав оплатити вартість будівельно - монтажних робіт, необхідних для завершення будівництва «об`єкта» підрядником, а Підрядник (ПрАТ «Ірокс») зобов`язувався передати право власності на об`єкт (завершене будівництво) лише за умови виконання ТзОВ «Галичбудмонтаж» своїх зобов`язань по договору у повному обсязі.

Об`єкт характеризувався наступними параметрами:

- місцезнаходження: АДРЕСА_1 , номер мансарди-№219 А (6-та секція);

- загальна площа об`єкта - 44,83 кв.м., мансардний поверх;

- характеристика будинку: цегляний, 10-ти поверховий з мансардою.

Укладенню зазначеного вище договору між ПрАТ «Ірокс» та ТзОВ «Галичбудмонтаж» передував Договір №37/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 19 травня 2011 року між ЗАТ «Ірокс» та ОСОБА_5 (права якого за договором були у подальшому передані їй, ОСОБА_4 , відповідно до Змін та доповнень до договору № 37/6 підряду будівництва від 19 травня 2011 року 17 квітня 2013 року).

За договором №37/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 19 листопада 2011 року ПрАТ «Ірокс» зобов`язувався передати їй квартиру АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 секція) та згідно із п.4.1.7 договору виконати та передати Замовнику ( ОСОБА_4 ) стрихове приміщення з вікном (висота стелі по осі В 3м. по осі Б 1,5 м.). загальною площею 32 кв.м., що знаходиться над квартирою АДРЕСА_4 , 10 поверх, 6-та секція.

У подальшому згідно з Додатку №1 до Договору №37/6 від 19.05.2011, укладеному між Сторонами 25.11.2013, нумерація квартири АДРЕСА_4 була змінена на квартиру АДРЕСА_4 , загальною проектною площею 45,7 кв.м.

Всі свої зобов`язання за Договором №37/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва вона виконала. Водночас, зобов`язання ПрАТ «Ірокс» за договором №37/6 виконані не були. ПрАТ «Ірокс» мав передати їй стрихове приміщення разом із квартирою, однак цього зроблено не було та стрихове приміщення їй не було передане.

Для цього ПрАТ «Ірокс» провів реконструкцію квартири АДРЕСА_5 . Згідно з технічного паспорту на квартиру, виготовленого 15.11.2013 ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», після реконструкції загальна площа квартири №219А збільшилась до 90,4 кв.м. за рахунок мансарди (стрихового приміщення). Квартира стала дворівневою: на 10-му поверсі вона складається із приміщення загальною площею 45,7 кв.м., а на мансардному поверсі - мансарди загальною площею 44,7 кв.м. Обидва зазначені вище приміщення становлять єдине ціле квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 90,4 кв.м. З`єднані ці приміщення квартири № АДРЕСА_4 А між собою вирізаним ПрАТ «Ірокс» отвором в плиті перекриття.

На практиці вийшло так, що спільним об`єктом обох договорів, зокрема договору №67/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 21.03.2012 між ПрАТ «Ірокс» та ТзОВ «Галичбудмонтаж» та договору №37/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 19.11.2011 між ОСОБА_4 та ПрАТ «Ірокс» стало одне і те ж приміщення приміщення мансарди, яке знаходиться на мансардному поверсі житлового будинку АДРЕСА_6 та є складовою і невід`ємною частиною квартири АДРЕСА_4 А.

Зобов`язання ПрАТ «Ірокс» перед нею, ОСОБА_4 , щодо передачі так званого стрихового приміщення, що знаходилось над квартирою АДРЕСА_7 (п.4.1.7 Договору №37/6) виникло 19 травня 2011 року, тобто раніше, до укладення договору між відповідачами.

Вважає, що між відповідачами укладено фіктивний правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що обумовлювалися цим правочином, а з наміром уникнути передачі їй спірного приміщення.

Згідно з технічного паспорту, квартира АДРЕСА_4 А включає в себе в тому числі мансарду загальною площею 44,7 кв.м. Квартира за технічним паспортом є дворівневою, а приміщення мансарди, що знаходиться вище на мансардному поверсі, є складовою та невід`ємною частиною квартири АДРЕСА_4 , що їй належить.

Вона, ОСОБА_4 , переконана в тому, що реальних розрахунків по оспорюваному договору не було, а передача ПрАТ «Ірокс» ТзОВ «Галичбудмонтаж» у власність мансарди № 219А площею 44,7 кв.м згідно з акту приймання-передачі від 01.06.2012 є незаконною та відбулась до здачі будинку в експлуатацію.

Вважає, що договір №67/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 21.03.2012р. між відповідачами укладався не з метою продати та передати у власність ТзОВ «Галичбудмонтаж» приміщення мансарди загальною площею 44,83 кв.м., а з наміром уникнути передачі їй цього приміщення, як складової та невід`ємної частини квартири АДРЕСА_4 А. Тому з метою захисту своїх прав вимушена звернутися до суду.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позов підтримали, покликаючись на доводи, які викладені в позовній заяві, додаткових письмових поясненнях та просили суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник ПрАТ «Ірокс» Дацько М.В. позов заперечила з підстав, які викладені у письмових відзивах та просила відмовити у його задоволенні. Додатково пояснила, що об`єктом Договору №37/6 від 19.05.2011 була квартира АДРЕСА_4 а. Після внесення змін до проектної документації стрихових приміщень, що є нежитловими в будинку по АДРЕСА_1 не існує. На даний час це мансарди, які є повноцінними квартирами житловими приміщеннями. Позивачем ОСОБА_4 будь яких оплат за мансарду (стрихове приміщення) здійснено не було. Крім того, ПрАТ «Ірокс» не мало наміру передавати позивачу мансардне (стрихове) приміщення у власність, а лише у користування.

Представник ТзОВ «Галичбудмонтаж» Думич Н.Б. позов заперечила та просила відмовити у його задоволенні. Додатково пояснила, що мансарда АДРЕСА_8 219А АДРЕСА_6 , яка є предметом за оспорюваним договором, є самостійним об`єктом цивільних прав та щодо такої мансарди в позивача відповідно до укладених з ПрАТ «Ірокс» договорів № 037/6 від 19.05.2011 та № 37/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 19.05.2011 жодних прав не виникло, а відтак оспорюваним договором не порушуються жодні права чи законні інтереси позивача. Зазначила, що оспорюваний договір виконувався сторонами та саме на виконання такого договору за ТзОВ «Галичбудмонтаж» в 2019 році було зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_9 (6 секція) загальною площею 44,7 кв.м. Оспорюваний договір був укладений з метою виконання домовленостей сторін та на реальне настання правових наслідків.

Заслухавши пояснення представників позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , представника ПрАТ «Ірокс» Дацько М.В. та представника ТзОВ «Галичбудмонтаж» Думич Н.Б., дослідивши матеріали справи, та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним (частина 2 статті 16 ЦК України).

За змістом частин 2, 3 статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Нормами цивільного законодавства передбачений спосіб захисту цивільних прав та інтересів, зокрема й шляхом визнання правочину недійсним, правові засади для застосування якого врегульовані приписами статей 215-236 ЦК України.

Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

За положеннями частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто відповідно до вищевказаних норм ЦК України недійсним можна визнати лише договір як правочин, і така вимога може бути заявлена як однією зі сторін, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Судом встановлено, що 14 січня 2010 року між ЗАТ «Ірокс» (після перейменування ПрАТ «Ірокс») Замовник за договором та ТзОВ «Галичбудмонтаж» - Виконавець за договором, був укладений договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт, за умовами п.1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець виконує будівельно-монтажні роботи на об`єкті по будівництву багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.2 договору підряду на виконання будівельно-монтажних робіт від 14 січня 2010 року передбачено, що Замовник після підписання актів та довідок про виконані роботи оплачує вартість виконаних будівельно-монтажних робіт Виконавцю, шляхом перерахування грошових коштів або передачі у власність матеріальних цінностей (в тому числі об`єкти нерухомості) на суму вартості виконаних будівельно-монтажних робіт.

16 лютого 2012 року між ПрАТ «Ірокс» (Сторона-1) та ТзОВ «Галичбудмонтаж» (Сторона-2) була укладена додаткова угода до Договору підряду на виконання будівельно-монтажних робіт від 14.01.2010, відповідно до п.1 якого на виконання умов Договору підряду на виконання будівельно-монтажних робіт від 14.01.2010 (надалі Договір), Сторона-1 за виконані Стороною-2 будівельно-монтажні роботи на об`єкті будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною вартістю,відповідно до підписаних Сторонами довідок про вартість виконаних будівельних робіт (що додаються до цієї Додаткової угоди та є її невід`ємною частиною), зобов`язується здійснити розрахунок шляхом передачі у власність Сторони-2 матеріальних цінностей, а саме об`єктів нерухомості на суму вартості виконаних Стороною-2 будівельно-монтажних робіт.

Пунктом 2 додаткової угоди від 16.02.2012. до Договору підряду на виконання будівельно-монтажних робіт від 14.01.2010 передбачено, що для здійснення розрахунку у спосіб, передбачений Договором та п.1 цієї Додаткової угоди Сторони домовились, що протягом 3 (трьох) календарних місяців з дня укладення цієї Додаткової угоди погодять перелік об`єктів нерухомості, які Сторона-1 передасть Стороні-2 у власність та між Сторонами буде укладено відповідні Договори підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва та підписано відповідні Акти прийому-передачі цих об`єктів нерухомості від Сторони-1 Стороні -2, що будуть підставою для оформлення Стороною-2 права власності на них.

Судом встановлено, що 19 травня 2011 року між ЗАТ «Ірокс» та ОСОБА_5 було укладено Договір №037/6, згідно з якого сторони зобов`язуються в майбутньому на умовах та в строки, які викладені нижче укласти Договір підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва. За умовами даного Договору ПрАТ «Ірокс» бере на себе зобов`язання виготовити та провести експертизу (будівельно технічну) ДП Містопроект січень 2011 року, об`єкта майбутнього договору підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва.

Пунктом 3 цього Договору передбачено, що у відповідності до акту експертизи, який є невід`ємною частиною договору, об`єкт незавершеного будівництва: однокімнатна квартира АДРЕСА_10 знаходиться на стадії 30 % готовності до експлуатації.

19 травня 2011 року між ЗАТ «Ірокс» та ОСОБА_5 було укладено Договір № 37/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до статті 1 вищевказаного Договору у порядку та на умовах, визначених цим Договором, замовник оплачує вартість будівельно монтажних робіт необхідних для завершення будівництва «Об`єкта» підрядником.

Характеристика «Об`єкта»:

- місцезнаходження: АДРЕСА_6 ), номер квартири №219;

- загальна проектна площа - 44,83 кв.м.;

- поверх:10-й житловий поверх;

- характеристика будинку: цегляний, 10-ти поверховий.

Пунктом 4.1.7 Договору № 37/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва передбачено, що підрядник зобов`язується виконати та передати замовнику стрихове приміщення з вікном (висота стелі по осі В 3 м. по осі Б 1.5 м.) загальною площею 32 кв.м., що знаходиться над квартирою АДРЕСА_4 , 10 поверх, 6-та секція.

У відповідності до пункту 4.4.1 Договору, замовник має право змінювати, за погодженням підрядника, «об`єкт». Така зміна здійснюється обов`язково з відповідним переоформленням додатків до цього договору та до договору зі сплатою додаткових коштів, передбачених п.2.6 статті 2 даного Договору.

Згідно з п.2.1 договору № 37/6 підряду будівництва (завершення) об`єкту незавершеного будівництва від 19 травня 2011 року договірна вартість будівельно-монтажних робіт по даному Договору, за взаємною згодою Сторін, що підтверджується відповідним кошторисом, який погоджений Сторонами, на момент укладення договору, становить 172 645,00 грн. в т.ч. ПДВ 20%, що обчислюється з розрахунку вартості 5 500 грн. за 1 м.кв і відповідає 31,39 м.кв.

В п.2.13 договору № 37/6 підряду будівництва (завершення) об`єкту незавершеного будівництва від 19 травня 2011 року визначено, що Замовнику зараховуються як часткова оплата по даному Договору грошові кошти в розмірі 73 920,00 грн., які останній зобов`язується перерахувати Підряднику по Договору № 037/6 від 19.05.2011.

21 березня 2012 року між ЗАТ «Ірокс» та ТзОВ «Галичбудмонтаж» було укладено Договір №067/6, згідно з якого сторони зобов`язуються в майбутньому на умовах та в строки, які викладені нижче укласти Договір підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва. За умовами даного Договору ПрАТ «Ірокс» бере на себе зобов`язання виготовити та провести експертизу (будівельно технічну) ДП Містопроект березень 2012 року, об`єкта майбутнього договору підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва.

Пунктом 3 цього договору передбачено, що у відповідності до акту експертизи, який є невід`ємною частиною договору, об`єкт незавершеного будівництва: мансарда №219 а(6-та секція) мансардного поверху загальною проектною площею 44,83 кв. м в будинку АДРЕСА_1 знаходиться на стадії 15 % готовності до експлуатації.

21 березня 2012 року між ПрАТ «Ірокс» та ТзОВ «Галичбудмонтаж» було укладено Договір №67/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва, відповідно до якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором, замовник оплачує вартість будівельно монтажних робіт необхідних для завершення будівництва «Об`єкта» підрядником. Характеристика «Об`єкта»:

- місцезнаходження: АДРЕСА_1 , (номер мансарди) №219 А,Ж (6-та секція);

- загальна проектна площа - 44,83 кв.м. мансардний поверх;

- характеристика будинку: цегляний, 10-ти поверховий з мансардою (стаття 1 Договору).

ОСОБА_5 передав усі свої права та обов`язки по Договору №037/6 та 37/6 підряду будівництва від 19.05.2011 в повному обсязі ОСОБА_4 ( Зміни та доповнення до Договору №037/6 та 37/6 підряду будівництва від 19.05.2011).

25 листопада 2013 року між ПрАТ «Ірокс» та ОСОБА_4 було підписано зміни та доповнення до Договору №037/6 та 37/6 підряду будівництва від 19.05.2011, згідно з якими пункт 1.3 Договору було викладено у наступній редакції : «Замовник фінансує будівництво 1- кімнатної квартири АДРЕСА_11 .

Відповідно до Акту прийому передачі від 01 червня 2012 року ПрАТ «Ірокс» передає, а ТзОВ «Галичбудмонтаж» приймає у власність об`єкт інвестування, а саме мансарду №219а, загальною проектною площею 44,83 кв.м. на мансардному поверсі в будинку по АДРЕСА_6 .

З довідки, яка видана ПрАТ «Ірокс» 08 червня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_4 сплатила пайовий внесок у розмірі 255 138, 81 грн., що становить повну вартість об`єкта інвестування, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_12 .

ТзОВ «Галичбудмонтаж» сплатив пайовий внесок у розмірі 201 150 грн., що становить повну вартість об`єкта інвестування, а саме мансарду, що знаходиться безпосередньо над квартирою АДРЕСА_13 м., мансардний поверх АДРЕСА_6 .

Нумерацію квартири АДРЕСА_14 було змінено на №219а.

Дослідивши наявні в справі договори № 037/6 від 19.05.2011р. та 37/6 підряду у будівництві (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 19.05.2011, зміни та доповнення від 17.04.2013 до Договору № 037/6 та 37/6 підряду будівництва від 19.05.2011, зміни та доповнення від 25.11.2013 до договору № 037/6 та 37/6 підряду у будівництві житла від 19.05.2011 та проаналізувавши умови таких договорів, суд приходить до висновку, що в позивача на підставі зазначених договорів після виконання нею своїх зобов`язань щодо проведення оплати вартості будівельно-монтажних робіт з будівництва об`єкта, виникають права на набуття права власності на об`єкт, яким є однокімнатна квартира

АДРЕСА_15 площею 44,83 кв.м, що знаходиться на мансардному поверсі цегляного десятиповерхового будинку АДРЕСА_6 , що була предметом оспорюваного договору є відмінним і самостійним об`єктом ніж квартира АДРЕСА_16 Львові та така мансарда не була об`єктом за договорами № 037/6 від 19.05.2011 та 37/6 від 19.05.2011, укладеними між позивачем і відповідачем, ПрАТ «Ірокс», а відтак у позивача не виникли права щодо такої мансарди № 219А площею 44,83 кв.м по АДРЕСА_6 .

При цьому, суд вважає, що умови п.4.1.7 договору 37/6 від 19.05.2011, за якими ПрАТ «Ірокс» як Підрядник зобов`язався виконати і передати Замовнику стрихове приміщення з вікном (висота стелі по осі В 3 м по осі Б 1,5 м) загальною площею 32 м.кв., що знаходиться над квартирою АДРЕСА_4 , 10-й поверх, 6-та секція, не є правовою підставою для виникнення у позивача права власності чи інших майнових прав на мансарду № 219А площею 44,83 кв.м по АДРЕСА_6 з огляду на те, що така мансарда за умовами ст.1 договору 37/6 від 19.05.2011 не була об`єктом цього договору та крім цього не є об`єктом тотожним стриховому приміщенню, зазначено в п.4.1.7.

Крім цього, умовами п.4.1.7 договору 37/6 від 19.05.2011р. не визначено і не конкретизовано на яких правах відповідач мав передати позивачу стрихове приміщення з вікном загальною площею 32 м.кв., що знаходиться над квартирою АДРЕСА_4 , 10-й поверх, 6-та секція, при тому що зі змісту ст.1 договору 37/6 від 19.05.2011р. вбачається, що таке стрихове приміщення не входить в склад об`єкту, який за цим договором має бути переданий ПрАТ «Ірокс» у власність позивача.

Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення) (Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення,

призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового

обслуговування мешканців будинку (Наказ № 76 від 17.05.2005 Державного комітету з питань житлово комунального господарства «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій»).

Відповідно до Рішення Конституційного суду України №4 від 02.03.2004 допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Отже, чинним законодавством не передбачено механізм передачі у власність громадян окремо допоміжних приміщень будинку шляхом приватизації, викупу, тощо.

Відповідно до статті 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з статті 876 ЦК України власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Частинами 1 та 2 статті 883 ЦК України визначено, що підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України).

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

У пунктах 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Відповідно до частин 1-5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частин 1-2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин 1-2 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Саме по собі невиконання правочину сторонами, не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Фіктивний правочин не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, зазначеним у частині 5 статті 203 ЦК України, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Такий правочин завжди укладається умисно. Фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину.

Фіктивним можна визнати правочин тільки за умови, що обидві сторони діяли без наміру створити цивільно-правові наслідки. Якщо ж одна сторона діяла без наміру створити юридичні наслідки, а інша сторона такий намір мала, правочин не може бути визнаний недійсним.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом повинен довести відсутність у всіх учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що ПрАТ «Ірокс» та ТзОВ «Галичбудмонтаж» під час укладання оспорюваного договору було дотримано вимоги цивільного законодавства щодо змісту та форми вчиненого правочину, їх воля була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором, а доводи позивача про визнання оспорюваного правочину недійсним, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність порушення прав позивача у зв`язку з укладенням між відповідачами договору №67/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 21 березня 2012 року, а відтак позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.12,13,76,80, 81, 141,259,263,264,265 ЦПК України, ст. ст. 15,16, 203, 215-236, 627-628, 638, 875, 876, 883ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

в задоволенні позову ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Ірокс», товариства з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж» про визнання договору №67/6 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва недійсним - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники процесу:

позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_17 ;

відповідач: приватне акціонерне товариство «Ірокс», місцезнаходження: м. Львів, вул. Буйка,17а, .

відповідач: товариства з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж», місцезнаходження: м. Львів, вул. Буйка,7, .

Повний текст рішення виготовлений 02 грудня 2019 року.

Суддя Д. Б. Глинська