Справа № 165/1934/19
Провадження № 2-др/165/1/19
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинський області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Нововолинську заяву Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» про ухвалення додаткового рішення,

встановив:

11 листопада 2019 року ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» звернулося до суду з письмовою заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №165/1934/19, посилаючись на те, що ухвалюючи рішення 18 жовтня 2019 року та стягуючи з ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» на користь ОСОБА_1 31 939,05 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд в резолютивній частині рішення не зазначив, що ці суми підлягають стягненню з підприємства без утримання податку і інших обов`язкових платежів. У своїй заяві ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» присилається Постанову Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

На призначену дату та час судового засідання сторони не з`явилися, неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати.

Відповідно до п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 05.02.95 р. №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати в тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахувань на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Водночас ст.67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Податкового Кодексу України (далі Кодексу), відповідно до п.162.1 ст.162 якого платником податку на доходи фізичних осіб є, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, та податковий агент.

Відповідно до пп. 163.1.1 п.163.1 ст.163 Кодексу об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту) (пп.164.2.1 п.164.2 ст.164 Кодексу) та інші доходи, крім зазначених у ст.165 Кодексу (пп.164.2.20 п.164.2 ст.164 Кодексу).

Так, згідно із пп. 168.1.1 п.168.1 ст.168 Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок і військовий збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст. 167 Кодексу, і ставку військового збору, встановлену пп. 1.3 п. 16 підрозділу 10 розділу XX Кодексу.

Враховуючи викладене, дохід у вигляді середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час вимушеного прогулу включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку як заробітна плата, за умови перебування такого платника у трудових відносинах з роботодавцем або як інший дохід у разі його нарахування (виплати) після звільнення платника.

При цьому юридична особа має виконати усі функції податкового агента, встановлені Кодексом.

Крім того, постановляючи ухвалу суд виходить з того, що чинний ЦПК України передбачає, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України), з огляду на, що зазначена заявником Постанова Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» застосуванню не підлягає.

З огляду на те, що законодавством чітко передбачено, що ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», як податковий агент, зобов`язаний утримувати податок і військовий збір із сум середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду, суд не знаходить правових підстав для ухвалення додаткового рішення у справі.

Керуючись ст.269, ст.270 ЦПК України,-

постановив:

У задоволенні заяви Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №165/1934/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Передпускова дирекція шахти № 10 "Нововолинська" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк