ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1896/19
У Х В А Л А

"02" грудня 2019 р. смт. Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Говоруха В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування акту про реалізацію предмета іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2019 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Петриківського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування акту про реалізацію предмета іпотеки, в якій позивач просить визнати недійсними та скасування акту про реалізацію предмета іпотеки від 28.11.2016 житлового будинку загальною площею 54,2 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 , затверджений в.о. начальника Петриківського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області А.В.Кім; визнати недійсними та скасування акту про реалізацію предмета іпотеки від 10.05.2017 земельної ділянки загальною площею 0,1925 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:001:0369, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, затверджений в.о. начальника Петриківського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області А.В.Кім.

Разом із позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,1925 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:001:0369, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд. Вжиття такого заходу забезпечення позову обґрунтовано тим, що від сусідів вона дізналася, що відповідач ОСОБА_2 хоче продати спірний будинок та земельну ділянку та продаж будинку унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення поданого позову.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та долучені до неї матеріали, суд вважає, що в задоволенні такої заяви слід відмовити.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника) (правова позиція у справі за № 6-605 цс16).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9 суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

При визначенні виду забезпечення позову суд має перевіряти чи заходи забезпечення не перешкоджають господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд приходить до висновку, що відсутні будь-які об`єктивні дані, які вказують на існування ризику відчуження спірного будинку та земельної ділянки. При цьому, лише існування у припущення про продаж спірного майна відповідачем жодним чином не свідчить про існування такого ризику. Крім того, таке твердження позивача не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що невиправдане обмеження права власності ОСОБА_2 , шляхом накладення арешту на майно, добросовісним набувачем якого він є (ч. 2 ст. 388 ЦК України) може привести до порушення принципу недоторканості права власності.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 149-153 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування акту про реалізацію предмета іпотеки, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк, з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Суддя:В. О. Говоруха