Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря Могилевець В.С.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат,

В С Т А Н О В И В :

25.10.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, яким просила стягувати щомісячно з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки-інваліда ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 2961,71 грн до одужання дитини.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, яка є інвалідом з дитинства по теперішній час, яка проживає разом з нею. З відповідача стягуються аліменти та додаткові витрати щомісячно в розмірі 400 грн. до одужання дитини, однак на теперішній час лікування дитини щомісячно становить 2961,78 грн, які позивач самостійно не може понести. Вказані обставини стали підставою для її звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14.11.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №016326 (а.с.3).

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку УПСЗН Житомирської РДА та з 30.08.2010 року отримує державну соціальну допомогу ДСДІ на дитину інваліда ОСОБА_3 в розмірі 1307,30 грн., що стверджується копією посвідчення серії ААБ №028336 (а.с.4).

Відповідно до Консультативного висновку спеціаліста, виданого Житомирським ЗОЗ, ОСОБА_3 встановлено діагноз: «вегето судинна дистонія за змішаним типом. Монопарез правої верхньої кінцівки» та рекомендовано лікувальні препарати (а.с.5).

На підставі виконавчого листа, виданого 18.08.2010 року Житомирським районним судом Житомирської області, з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.07.2010 року і до повноліття доньки (а.с.7).

На лікування доньки, позивачем щомісячно витрачаються грошові кошти в розмірі 2961,78 грн., що підтверджується наданими позивачем квитанціями (а.с.9-13).

Згідно ст.141СК України, мати, батько мають рівні правата обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, до такого висновку дійшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в Ухвалі від 16.12.2009 року № 6-20478св09.

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, в даному випадку у зв'язку із хворобою, оскільки дитина потребує лікування. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (даліКонвенції про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181,182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

З урахуванням того, що неповнолітня ОСОБА_1 потребує додаткових витрат на лікування, а відповідач сплачує аліменти на утримання доньки та частково визнає вимоги щодо стягнення з нього додаткових витрат, суд вважає за можливе стягувати з відповідача додаткові витрати в розмірі 1080,00 грн. щомісячно і до одужання дитини.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п.3 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про оплату додаткових витрат на дитину. Отже, в зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору, судовий збір в сумі 704,80 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 18, 23, 76, 258, 259, 263-265, 352, 354, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, податковий номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, додаткові витрати на неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1080 (одну тисячу вісімдесят) грн. 00 коп. щомісячно і до одужання дитини.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. до Державного бюджету України.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Cуддя О. П. Сингаївський