Справа № 158/2992/19
Провадження № 2/0158/888/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2019 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Корецької В.В.
за участю секретаря Процик Л.В.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на земельну ділянку, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , про визнання права власності на земельну ділянку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування.
Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Волинським обласним БТІ 31.07.2000 року, за нею зареєстровано право власності на вищевказане будинковолодіння.
На даний час позивач вирішила приватизувати земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, однак позивачу повідомили, що земельна ділянка площею 0,0586 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ- ВЛ №030038.
З моменту підписання договору дарування житлового будинку позивач постійно користується даним житловим будинком і земельною ділянкою, на якій він розташований.
Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати за нею, право власності на земельну ділянку, площею 0,0586 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче провадження.
В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти задоволення позову.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч 2 ст 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч 3 ст 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного висновку.
Згідно ч 1 ст 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно технічного паспорту, реєстраційний номер 1557, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 /а.с.9-10/.
Однак, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ВЛ №030038 від 23.03.2001 року, земельна ділянка площею 0,0586 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 /а.с.11/.
Згідно з статтею 377 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Відповідно до ч 1 статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Згідно з ч 4 статті 334 ЦК України, право власності у набувача, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації виникає з моменту такої реєстрації.
Згідно з правовою позицією Верховного суду України у справі за № 6-253цс16 від 13 квітня 2016 року норма ст 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
Таким чином, нормативно-правові акти та практика Верховного суду України вказують на цілісність об`єкта нерухомого майна із земельною ділянкою, згідно з вказаними нормами право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.
Отже, набувши право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 у 2000 році, позивач одночасно набула право власності на земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок.
Згідно з ч 1 ст 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч 1 ст 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Як передбачено ст 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, в судовому засіданні доведено обставини, якими позивач обґрунтовувала позовні вимоги, а саме - право позивача на земельну ділянку площею 0,0586 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці, яка належала відповідачу по справі ОСОБА_2 .
Виходячи з обставин справи, судові витрати по справі суд залишає за позивачем.
Керуючись ст ст 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220-1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд -
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на земельну ділянку - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0586 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_1 .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька