Справа № 202/6449/18
Провадження № 2/202/611/2019
09 січня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Некрасової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, -
Позивач в особі представника за довіреністю, звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, відповідно до якої просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням річних та інфляційного збільшення в розмірі 33 615,98 грн., з яких 21 361,59 грн. - сума основного боргу, 1885,28 грн. - сума 3 % річних та 10 369,11 грн. - інфляційне збільшення на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. Між КП «Дніпроводоканал» та відповідачем ОСОБА_1 встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Відкритий особовий рахунок є підтвердженням отримання послуг та договірних відносин. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання по оплаті послуг водопостачання та водовідведення належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_1, якому відкрито особовий рахунок № НОМЕР_3, станом на 31 січня 2018 року складає 21 361,59 грн. Загальна заборгованість відповідача перед КП «Дніпроводоканал» складає 33 615,98 грн., з яких 21 361,59 грн. - сума основного боргу, 1885,28 грн. - сума 3 % річних та 10 369,11 грн. - інфляційне збільшення суми боргу. Повідомлення позивача про наявність боргу за надані комунальним підприємством послуги, залишились проігнорованими з боку відповідача. До теперішнього часу сума боргу не погашена. 21 червня 2016 року за заявою КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська було видано судовий наказ про солідарне стягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 14 766,06 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 344,50 грн. з кожного. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2018 року, на підставі заяви ОСОБА_1, вищевказаний судовий наказ було скасовано. Наведене зумовило представника позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2019 року провадження у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради в частині вимог до ОСОБА_3 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв'язку зі смертю останньої по подачі позовної заяви.
Представник позивача Виприк С.О., що діє на підставі довіреності від 02 січня 2018 року № 16/11-14, в судове засідання не з'явився, натомість на адресу суду спрямовано заяву про розгляд цивільної справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомлення. Причини неявки відповідачі суду не повідомили, відзиву, заяв, заперечень до суду не надавали, у зв'язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та ОСОБА_1 встановились фактичні відносини з приводу надання послуг згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок № НОМЕР_3, за адресою: АДРЕСА_1
Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15 споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до п.2 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що сторони знаходилися у фактичних договірних відносинах, згідно яких позивач надавав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідач була зобов'язана сплачувати за ці послуги грошові кошти відповідно до норм та тарифів, що діяли у відповідний період.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо щомісячної оплати наданих позивачем послуг, виникла заборгованість за період з 2003 року по 31.01.2018 року. Відповідно до розрахунку позивача загальна сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_1, на ім'я якої і відкрито особовий рахунок, станом на 31.01.2018 року складає: 33 615,98 грн., з яких 21 361,59 грн. - сума основного боргу, 1885,28 грн. - сума 3 % річних та 10 369,11 грн. - інфляційне збільшення.
21 червня 2016 року за заявою КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська було видано судовий наказ про солідарне стягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 14 766,06 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 344,50 грн. з кожного.
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2018 року, на підставі заяви ОСОБА_1 від 07 грудня 2017 року, вищевказаний судовий наказ було скасовано, що стало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.
Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов'язку.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Стосовно позовних вимог у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційного збільшення суми боргу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
В силу ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов'язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційного збільшення суми боргу обґрунтована й підлягає задоволенню.
Стосовно позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.
Відповідно до ст.160 ЖК Української РСР Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Таким чином, в рамках вищевказаних норм чинного законодавства, відповідача ОСОБА_2 слід вважати солідарним боржником, оскільки вона нарівні з відповідальним квартиронаймачем користуються усіма правами і обов'язками, що випливають з договору найму.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та вважає за необхідне їх задовольнити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи що позовна заява підлягає задоволенню та у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто рівними частками.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 514, 526, 610, 612, 625 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», ст.ст.67, 68, 160 ЖК України, ст.ст.12, 13, 76-82, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Л.П. Слюсар