14.03.19 Провадження 2-з/235/3/19
Справа 235/1735/19
У Х В А Л А

Іменем України

14 березня 2019 року м. Покровськ

Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Філь О.Є.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що 14 лютого 2014 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду від 11 березня 2018 року шлюб було розірвано.

Під час шлюбу ними було придбано майно, яке є їхньою сумісною власністю:

- Автомобіль OPEL VIVARO, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який було придбано 27 березня 2014 року;

- Автомобіль FORD TRANSIT, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_2, який було придбано 04.02.2016 року;

- причеп вантажний чотирьохколісний, номер та марка їй не відомі, придбаний у серпні 2014 року;

- гараж капітальний, розташований в авто гаражному кооперативі «Автолюбитель» в м. Покровську по вул. Руська;

- Однокімнатна квартира АДРЕСА_1.

01 березня 2019 року ОСОБА_2 без її присутності увійшов в її помешкання та виніс усі правовстановлюючі документи на спільне майно, деякі речі та гроші. Щодо скоєного правопорушення нею подано заяву до правоохоронних органів та розпочато досудове слідство.

Пізніше вона побачила оголошення з посиланням на номер телефону ОСОБА_2 про продаж без її згоди їхніх спільних автомобілів.

Вважає, що ОСОБА_2 навмисно та терміново хоче позбавитися їхнього спільного майна з метою уникнути розподілу.

На підставі викладеного вона просила:

- накласти арешт на все майно, власником якого є ОСОБА_2;

- заборонити ОСОБА_2 надавати у будь-яке користування третім особам, окрім належним чином зареєстрованим правом, належне йому рухоме та нерухоме майно;

- заборонити ОСОБА_2 вносити до статутного фонду будь-яких підприємств належне йому рухоме та нерухоме майно.

Розглянувши заяву, вважаю, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню за наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частина 2 ст. 149 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в третіх осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно розяснень, викладених в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження, якщо заява про це надійшла до суду апеляційної інстанції або її не вирішив суд першої інстанції. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Крім того, в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали, суд розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Вивчення матеріалів справи дає підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд враховує, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову, обсяг позовних вимог відповідає виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тому суддя вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на все майно, власником якого є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3).

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3) надавати у будь-яке користування третім особам, окрім належним чином зареєстрованим правом, належне йому рухоме та нерухоме майно.

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3) вносити до статутного фонду будь-яких підприємств належне йому рухоме та нерухоме майно.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення з врахуванням вимог п. 15.5) Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України.

Розяснити заявнику, о відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен предявити позов протягом десяти днів.

Суддя :