Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 357/4664/16-ц

провадження № 61-27274 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа»;

представник відповідача - Безоглюк Ярослав Леонідович;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» на рішення апеляційного суду Київської області від 27 липня 2017 рокуу складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Журби С. О., Лівінського С. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (далі - КП «Білоцерківтепломережа») про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 , яка з 22 жовтня 2009 року у встановленому законом порядку була відключена від централізованого опалення та гарячого водопостачання, проте відповідач продовжував нараховувати йому плату послуги з опалення місць загального користування та гарячого водопостачання.

Вважав дії відповідача щодо нарахування плати за опалення місця загального користування (під?їзду) неправомірними, оскільки у ньому встановлена тільки одна батарея під сходами першого поверху, яка не може опалювати весь під?їзд і є несправною. Послався також на відсутність договірних правовідносин з відповідачем про надання комунальних послуг.

Зазначав, що без його згоди та без договору відповідачем було відкрито на його ім?я особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Ураховуючи викладене, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати дії посадових осіб відповідача по відкриттю без договору, особового рахунку № НОМЕР_1 і нарахування на цей рахунок сплати за надані послуги центрального опалення та гарячого водопостачання неправомірними, скасувати зазначений особовий рахунок, а також анулювати нараховані кошти в розмірі 1 995 грн 63 коп. та зобов`язати відповідача припинити вимагати з нього кошти за ці ненадані послуги, а також у подальшому не нараховувати оплату за ці послуги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2017 року у складі судді Протасової О. М. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження недотримання виконавцем житлово-комунальних послуг Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, позивачем не надано, як і не надано доказів про намір укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, який не був прийнятий до уваги відповідачем. Вимоги позивача зобов`язати відповідача скасувати особовий рахунок, анулювати нараховані кошти та зобов`язати відповідача припинити вимагати з нього кошти у подальшому не відповідають встановленим законом способам захисту права та способам захисту права споживача комунальних послуг, встановлених договором та законом.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Київської області від 27 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2017 року в частині відмови у визнанні дій незаконними скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Визнано дії посадових осіб КП «Білоцерківтепломережа» щодо нарахування плати за опалення місць загального користування у будинку АДРЕСА_2 незаконними. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ураховуючи, що будинкових засобів обліку теплової енергії за місцем проживання позивача не встановлено, відповідачем не надано суду доказів здійснення заходів з утеплення місць загального користування будинку, відтак, у позивача, як і у інших співвласників квартири, відсутній обов`язок сплачувати послуги за опалення місць загального користування будинку. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 . апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У серпні 2017 року КП «Білоцерківтепломережа» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просило рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 28 «Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, та наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 «Про затвердження методики розрахунку кількості тепла, спожитого на опалення місць спільного користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2006 року за № 1237/131,1 у осіб, які у встановленому законом порядку від`єднались від централізованої мережі опалення виникає обов`язок по оплаті обігріву місць загального користування. Розрахунок заборгованості було проведено у відповідності до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, за формулою та тарифами, затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року № 1171 та від 09 червня 2016 року № 1101.

Зазначало, що апеляційний суд застосував пункт 12 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, про те, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Разом з тим, вважало, що має бути застосовуваний пункт 21 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення про те, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання.

Крім того, згідно з листом комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК № 6 від 04 жовтня 2016 року № 680 прилади опалення на сходових маршах відсутні, окрім першого поверху, проте інформації про те, що ці прилади опалення не працюють, зазначений лист не містить.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2017 року касаційне провадження у справі відкрито, витребувано цивільну справу 357/4664/16-ц з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 141, т. 1).

Відповідно до довідок КП «Білоцерківтепломережа» від 04 жовтня 2016 року №680 та від 22 травня 2017 року № 281 у будинку АДРЕСА_2 згідно з проектною документацією прилади опалення на сходових маршах відсутні, крім першого поверху, засоби обліку теплової енергії не встановлено (а.с. 113-114, т. 1).

Судом також встановлено, що у присутності та за участю ОСОБА_1 складено акт від 29 грудня 2010 року щодо індивідуального опалення квартири АДРЕСА_2 , в якому зазначено про необхідність сплачувати за опалення місць загального користування у розмірі 0,025 Гк/міс (а.с. 49, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга КП «Білоцерківтепломережа» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду частково не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України 2004 року).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 просив про захист його порушеного права як споживача та зобов`язання відповідача, як постачальника послуг з опалення та водопостачання, вчинити певні дії, зокрема, скасувати особовий рахунок № НОМЕР_1 , анулювати нараховані кошти за послуги центрального опалення місць загального призначення та зобов`язати відповідача припинити вимагати з нього кошти за ці послуги. При цьому позивач посилався Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в статті 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту частини третьої статті 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Правовий аналіз наведених положень ЦПК України, ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачами спосіб захисту своїх прав, а саме захист його прав як споживача та зобов`язання відповідача, постачальника послуг з опалення та водопостачання, вчинити певні дії, зокрема, скасувати особовий рахунок рахунку № НОМЕР_1 , анулювати нараховані кошти за послуги центрального опалення місць загального призначення та зобов`язати відповідача припинити вимагати з нього кошти за ці послуги, суперечить положенням статті 16 ЦК України.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про відмову у позові ОСОБА_1 в цій частині.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій посадових осіб КП «Білоцерківтепломережа» щодо нарахування плати за опалення місць загального користування незаконними з огляду на таке.

Положенням статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відтак, пункт 28 Правил є спеціальною нормою, яка регулює порядок розрахунку споживачами, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, за послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 № 359 затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення.

Відповідачу проведено нарахування за опалення місць загального користування, а саме опалення сходової клітини та утрати теплової енергії трубопроводами, розташованим у підвалі.

Підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. У будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, належний температурний режим вище 0° C підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку.

Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, він зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами, а тому підстав для визнання дій відповідача щодо нарахування плати за опалення місць загального користування незаконними відсутні.

Крім того, у матеріалах справи наявні технічні вимоги на проектування відключення квартири, належної позивачі, від системи центрального опалення та гарячого водопостачання № 168, які були направлені ОСОБА_1 26 жовтня 2009 року за № 166, у пункті 10 яких зазначено, що споживач додатково сплачує за розрахункову теплову енергію, яка витрачається на обігрів приміщень загального користування.

Отже, суд першої інстанції, вирішуючи спір, застосувавши до спірних правовідносин пункт 28 Правил, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 27 липня 2017 рокув частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій посадових осіб комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» щодо нарахування плати за опалення місць загального користування незаконними скасувати, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2017 року в цій частині залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта