Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бедьо В.І.,

за участі секретаря судових засідань Пазяк С.М

розглянувши у залі суду в м. Ужгороді справу у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначив, що за період шлюбу з відповідачем ними було придбано житловий будинок, що знаходить за адресою АДРЕСА_1 , який був при придбаний та оформлений на відповідача, однак більшу частину грошових коштів для придбання житлового будинку сторони одержали від мами позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується належним доказом походження вищезазначеної суми грошових коштів у ОСОБА_4 від реалізації нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджує договір купівлі-продажуквартири від 06.11.2014 року та зареєстровано в реєстрі за № 2848 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Г.В., а відповідно ціна вартості квартири, що продавалась становила - 123 021,76 грн. (сто двадцять три тисячі двадцять одна грн. 76 коп.). Тобто документи правовстановлюючі свідчать про те, що в проміжок одного дня - «06.11.2014 року» відбулося як відчуження квартири так і придбання житлового будинку, який і є предметом спору.

Та згідно уточнених позовних вимог, на підставі заяви представника позивача Розмана С.Ю. від 03.09.2019 року, позивач просить суд визнати за ним та ОСОБА_2 право власності по Ѕ частині житлового будинку, загальною площею 62,1 кв.м., по АДРЕСА_1 , із залишенням цього майна у їх спільній частковій власності.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Розман С.Ю. в судове засідання не з`явилися, проте адвокат Розман С.Ю. надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, змінені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

За час у перебування у шлюбі, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 листопада 2014 року, який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Журкі О.Т., гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 уклали договір, за яким остання придбала у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у власність житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що спірний будинок придбаний в той період, коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

З урахуванням зазначених вище положень закону, встановлених судом обставин, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі та визнати спільний будинок спільною сумісною власністю подружжя, здійснити його поділ, визнавши за сторонами право власності на 1/2 частки вказаного будинку за кожним.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача частину понесених ним витрат по сплаті судового збору в сумі 900,00грн.

Керуючись ст.ст 60,63, 69,70,71 СК України, ст.372 ЦК України, ст.ст.10, 12, 13, 81, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

ВИРІШІВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розподіл майна подружжя - задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у вигляді будинку за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 62,1 км., визнавши за кожним з них право власності на 1/2 частку цього майна.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1) витрати зі сплати судового збору в сумі 900,00 (дев`ятсот) гривень.

Скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2019 року по цивільній справі № 308/11964/17, у вигляді накладення арешту на зареєстроване за ОСОБА_2 майно, а саме: будинок по АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В.І. Бедьо