Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/621/19
Провадження № 2/376/514/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді Коваленка О.М.,

при секретарі Ткаченко Ю.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування позовних вимог вказала, що 14.09.1988 року ОСОБА_2 залишила заповіт, який посвідчила виконуюча обов`язки Сквирського державного нотаріуса Панкратьєва Є.В., за реєстром №1859, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачці по справі ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивачки ОСОБА_2 , померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого відділом ЗАГСу Сквирського РВК Київської області від 27.11.1991 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на:

- житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 31,7 кв. м., що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.09.1988 року та Свідоцтвом про право власності від 14.09.1988 року.

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, проте оформити спадщину у нотаріуса не може, оскільки у позивачки відсутні оригінали документів на спадкове майно, а тому позивачка змушена звернутися до суду.

Отже на підставі вище викладеного, позивачка просить суд:

визнати в порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 31,7 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою в якій просила провести розгляд справи в її відсутності, та вказала, що позовні вимоги підтримує, просить суд не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с. 18).

Представник відповідача Сквирської міської ради Київської області в підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності, позов визнає, заперечень не має та просить суд не проводити фіксацію судового процесу технічними засобами (а.с. 19).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Судом встановлено, що 14.09.1988 року ОСОБА_2 залишила заповіт, який посвідчила виконуюча обов`язки Сквирського державного нотаріуса Панкратьєва Є.В., за реєстром №1859, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачці по справі ОСОБА_1 . (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивачки ОСОБА_2 , померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , виданого відділом ЗАГСу Сквирського РВК Київської області від 27.11.1991 року (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на:

- житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 31,7 кв. м., що підтверджується копією Свідоцтва про право власності від 14.09.1988 року (а.с.8) та копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.1988 року (а.с.9), які посвідчено виконуючою обов`язків державного нотаріуса Сквирської державної нотаріальної контори Панкратьєвою Є.В., реєстровий № 2477.

Родинні зв`язки позивачки ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_2 підтверджується копією Свідоцтва про народження позивачки, яке видано 15 червня 1949 року Токарівською сільською радою Сквирського району Київської області, актовий запис № 3 (а.с. 7).

25.11.1971 року позивачка ОСОБА_3 уклала шлюб та отримала прізвище « ОСОБА_4 », що підтверджується штампом в паспорті позивачки (а.с.6).

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки у позивачки відсутні оригінали документів на спадкове майно,а тому позивачка змушена звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Цивільний кодекс України прийнято Верховною Радою України 16.01.2003 року, а набув чинності та діє з січня 2004 року, отже всі правовідносини, які виникли до набрання чинності ЦК України від 16 січня 2003 року, а також відповідно до вимог ст. 5 ЦК України, регулюються ЦК України 1963 року, а тому правовідносини по цій справі виникли до 2004 року та до них підлягає застосуванню вимоги ЦК України 1963 року.

За змістом ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з вимогами ст. 534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачка після смерті матері ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном, оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суд з даним позовом позивачка не має можливості та якій підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 2,4,5,12,13, 19, 76,81, 82, 200,206, 247, 258,259,263 265, 354 ЦПК України, ст. 5 ЦК України в редакції 2003 року,ст.ст. 524-526,534,549 ЦК України 1963 року, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сквирської міської ради Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити в повному обсязі.

Визнати в порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 31.7 кв.м., після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О. М. Коваленко