Ухвала

03 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 328/104/19

провадження № 61-21404ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз» на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 05 серпня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживача.

Просив суд стягнути з АТ «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь позивача суму коштів в розмірі 11 753,63 грн, як безпідставно отримані кошти. Визнати незаконним складений АТ «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз» акт про порушення № від 02 травня 2018 року у відношенні побутового споживача ОСОБА_1 Скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення АТ «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз» про визнання акту № від 02 травня 2018 року правомірним. Зобов`язати АТ «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз» скасувати встановлений з 09 лютого 2018 року по 30 квітня 2018 року режим нарахування природного газу побутовому споживачу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 за граничними об`ємами споживання природного газу населенням в розмірі 18,3 куб. м на одну зареєстровану особу на місяць.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 05 серпня 2019 року, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року, позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь позивача суму коштів в розмірі 11 753,63 грн, як безпідставно отримані кошти. Зобов`язано АТ «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз» скасувати встановлений з 09 лютого 2018 року по 30 квітня 2018 року режим нарахування природного газу побутовому споживачу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 за граничними об`ємами споживання природного газу населенням в розмірі 18,3 куб. м на одну зареєстровану особу на місяць. Стягнуто з АТ «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз» в дохід держави судовий збір в сумі 3 842 грн.

25 листопада 2019 року Швайковський А. А., який діє від імені АТ «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз», звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 05 серпня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року в зазначеній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимога про захист прав споживача. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2019 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 500 = 960 500, 00 грн) становить 11 753,63 грн. Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник покликається на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи щодо порушення судами попередніх інстанцій, внаслідок ухвалення оскаржуваного рішення, формування єдиної правозастосовчої практики не дають підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки заявником не наведено даних щодо фундаментального значення цього питання.

Крім того, аналіз судових рішень у справі не дає підстав для висновку про те, що дана справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. При цьому судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані АТ «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз» рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 05 серпня 2019 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз» на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 05 серпня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживача.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький