Справа № 467/1051/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря Сіваченко Ю.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 23 січня 2015 року між нею та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки сторони мають різні погляди на життя, разом не проживають та не ведуть спільного господарства, дитина проживає разом з нею і знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому дані обставини змусили позивача звернутися з позовом до суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В звязку з зазначеним просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі та стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Арбузинського районного суду від 08 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено проведення підготовчого судового засідання на 02 листопада 2018 року.

Згідно ухвали Арбузинського районного суду від 02.11.2018 року провадження у справі зупинено в звязку з наданням сторонам строку для примирення терміном на 2 місяці.

У відповідності до ухвали Арбузинського районного суду від 04.01.2019 року провадження у справі поновлено та слухання справи призначено у відкритому підготовчому судовому засіданні 18 січня 2019 року.

До початку судового засідання від позивача надійшла заява, згідно якої вона підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд слухання у справі провести за її відсутності.

Від відповідача до судового засідання надійшла заява, згідно якої він визнає позовні вимоги та просить слухання у справі провести за його відсутності.

У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові матеріали справи та надані суду докази в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як видно із свідоцтва про шлюб серії І-ФП №110880 (а.с. 8), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 23 січня 2015 рокуу відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 11.

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ФП № 232175 (а.с. 10) сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку суду, позивачем доведено, що сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Сторони тривалий час разом не проживають.

Позивач наполягала на розірванні шлюбу, а за такого суд не має права зобовязати одного з подружжя зберегти сімю, якщо він категорично заперечує.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї.

Відповідно до ст. 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу і вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Виходячи з наведеного, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог позивача про розірвання шлюбу.

Як встановлено судом, сторони на даний час проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, згоди на матеріальне утримання дитини між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно до її повноліття.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України та згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В звязку з визнанням відповідачем позову у підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_1 підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору за позовними вимогами про розірвання шлюбу, що становить 352 грн. 40 коп.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору,відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає сплата судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 200, 263-265, 267, 268, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 23 січня 2015 рокувідділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 11.

ОСОБА_1 залишити прізвище, яке вона отримала після одруження, тобто ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Повернути ОСОБА_1, з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору, що становить 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору, що становить 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований та проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2).

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_4