_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2165/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Бусленко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», третя особа: Перший Київський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області, Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» про зняття арешту з майна, суд,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просить зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_3, який помер 27.01.2018 року, зареєстрований 19.03.2009 року на підставі Постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АН 3299621 від 19.03.2009 року, реєстраційний номер обтяження: 8561426, посилаючись на те, що 27 січня 2018 року помер її брат - ОСОБА_3 та після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 187/1000 часток квартири №19, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 1. Однак, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом, оскільки Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № АН3299621 від 19.03. 2009 року на 187/1000 часток квартири №19, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 1, накладено арешт. Враховуючи неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачка в іншій спосіб захистити своє порушене право не може, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

ОСОБА_1 до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_4 «ВФ Україна» (відповідно до п. 1.2 Статуту ОСОБА_4 «ВФ Україна», ОСОБА_4 «ВФ Україна» перейменоване ОСОБА_4 «МТС Україна», яке було перейменоване зі зміною типу та назви Товариства ЗАТ «Український мобільний зв'язок») до судового засідання не зявився, повідомлявся, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 «ВФ Україна» згідно наказу № 2-н-9076/07 Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2007 року погашена ще 25.07.2012 р. Станом на день подання відзиву ОСОБА_4 «ВФ Україна» не має претензій до ОСОБА_3 У відзиві ОСОБА_4 «ВФ Україна» просить задовольнити позов ОСОБА_1 після заміни неналежного відповідача, оскільки вважають, що матеріально-правова вимога про стягнення арешту має бути звернена до Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області.

3-я особа: представник Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області до судового засідання не зявився, повідомлявся, надав до суду письмові пояснення на позовну заяву, в яких зазначили, що на примусовому виконанні в Першому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у 2008 2009 роках перебувало виконавче провадження по примусовому виконанню судового наказу № 2-н-9076/07 Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2007 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_3 на користь ЗАТ «УМЗ» у розмірі 651,79 грн, в ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем відділу 19.03.2009 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно книги обліку виконавчих документів, переданих державному виконавцю за 2009 рік встановлено, що по вищезазначеному виконавчому провадженню державним виконавцем відділу керуючись п. 4 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року зі змінами), 30.06.2009 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, а повернення виконавчого документа стягувачеві, не передбачало можливість зняття арешту. На даний час виконавче провадження знищено, у звязку із закінченням строків зберігання.

3-я особа: представник ПАТ «Ідея банк» до судового засідання не зявився, повідомлявся, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за їх відсутністю, вирішення справи залишили на розсуд суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.10.2018 року за заявою позивачки Третю одеську державну нотаріальну контору зобовязано надати належним чином спадкову справу №501/2018 щодо майна ОСОБА_3, який помер 27 січня 2018 року.

Вивчиши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 27 січня 2018 року помер ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №519301, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області 28.01.2018 року, відповідний актовий запис № 1007.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить 187/1000 часток квартири №19, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 1, яка належала спадкодавцю на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстраційним № 8-5999 26.12.2003 року, право власності зареєстроване 03.01.2004 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомого майна Одеської міської ради в книзі №512пр, сторінка № 116, реєстраційний №435.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №501/2018 щодо майна померлого ОСОБА_3, яка надійшла від Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса, на підставі претензії кредитора, АТ «Ідея банк», державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 було заведено спадкову справу №501/2018. За змістом претензії між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 12.04.2017 року укладено Кредитний договір № Z62.184.73523. Станом на дату смерті ОСОБА_3 за вищевказаним кредитним договором існує заборгованість 48954,79 грн. Судом встановлено, що на час звернення до суду з позовом заборгованість за кредитним договором № Z62.184.73523 погашена, договір закритий.

24 вересня 2018 року ОСОБА_1, яка є спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата, що підтверджується: свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії VI-УР №552842 від 28.03.1964 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серії ЯС №331403 від 18.06.1964 року, архівною довідкою про укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 №2215 від 07.12.1999 року, звернулась до державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку квартири №19, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 1, яка належала ОСОБА_3 У відповідь на звернення позивачка отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири №19, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 1, яка належала ОСОБА_3 Нотаріусом було розяснено, що оскільки Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № АН3299621 від 19.03. 2009 року на 187/1000 часток квартири №19, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 1, накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 8561426, свідоцтво про право на спадщину видати немає можливості.

З метою усунення перешкод в оформленні своїх спадкових прав, ОСОБА_1 звернулася до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. У відповідь на звернення позивачці було повідомлено, що на примусовому виконанні в Першому Київському ВДВС Одеського МУЮ у 2009 році перебувало виконавче провадження по примусовому виконанню судового наказу № 2-Н-9076/07 Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2007 року про стягнення грошових коштів з ОСОБА_3 на користь ЗАТ «УМЗ».

З ОСОБА_7 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.09.2018 року та Статуту ОСОБА_4 «ВФ Україна» вбачається, що ОСОБА_4 «ВФ Україна» перейменоване ОСОБА_4 «МТС Україна», яке було перейменоване зі зміною типу та назви Товариства ЗАТ «Український мобільний зв'язок».

ОСОБА_3, погасив свої борги за послуги мобільного звязку перед ЗАТ «Український мобільний звязок», що підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIIIі підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності -субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Згідно ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України позови про зняття арешту з майна предявляються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України зрозгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Судом встановлено, що арешт нерухомого майна ОСОБА_3, який помер 27.01.2018 року, реєстраційний номер обтяження: 8561426 накладений під час примусового стягнення заборгованості в сумі 651,79 грн на користь ЗАТ «Український мобільний звязок», яке на час розгляду справи перейменоване в ОСОБА_4 «ВФ Україна». Суд вважає, що ОСОБА_4 «ВФ Україна» є належною особою, до якої звернена матеріально-правова вимога позивачки про зняття арешту з нерухомого майна, оскільки вказаний арешт накладений в інтересах відповідача, тому не приймає до уваги вимогу відповідача, заявлену у відзиві на позовну заяву про заміну неналежного відповідача.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При таких обставинах та враховуючи, що ОСОБА_3 не має заборгованості перед ОСОБА_4 «ВФ Україна» згідно наказу № 2-н-9076/07 Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2007 року, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,12,13,18,81, 211,247,258,259,273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_3, який помер 27.01.2018 року, зареєстрований 19.03.2009 року на підставі постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АН 3299621 від 19.03.2009 року, реєстраційний номер обтяження:8561426.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст складено та підписано 21 січня 2019 року.

Суддя Огренич І. В.