ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 175/2917/14-ц

провадження № 61-24455св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2014 року, ухвалене у складі судді Озерянської Ж. М., та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Петешенкової М. Ю., Пономарь З. М., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2014 року прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області, діючи в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, звернувся з позовом, уточненим у вересні 2014 року, до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, про припинення права власності та витребування земельних ділянок.

В обґрунтування позову зазначив, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2014 року у справі № 175/3139/13-к встановлено, що службові особи органів виконавчої влади Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснили незаконне вилучення з державної власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 168 га із подальшою передачею їх у власність 84 громадянам без відома остатніх, а потім за договорами купівлі-продажу відчужили їх ОСОБА_2 .

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 червня 2014 року у справі № 2-5275/11 задоволено позов прокурора Дніпропетровського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської районної державної адміністрації і визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, видані цим 84 особам, так як право власності на землю набуте ними незаконно.

Прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області вважає, що договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10. , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ,ОСОБА_29 із ОСОБА_2 , є нікчемними, так як продавцями за ними є особи, що не є законними власниками земельних ділянок.

Вказав, що шляхом об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, отриманих за вказаними договорами, сформовано вісімнадцять інших земельних ділянок більшої площі.

За таких обставин позивач просив припинити право власності ОСОБА_2 на наступні земельні ділянки, розташовані на території Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області: кадастровий номер :02:019:0037 загальною площею 9,8 га; кадастровий номер :02:019:0038 загальною площею 8 га; кадастровий номер :02:019:0039 загальною площею 8 га; кадастровий номер :02:019:0040 загальною площею 6 га; кадастровий номер :02:019:0041 загальною площею 6 га; кадастровий номер :02:019:0042 загальною площею 8 га; кадастровий номер :02:019:0043 загальною площею 4 га; кадастровий номер :02:019:0044 загальною площею 6 га; кадастровий номер :02:019:0045 загальною площею 6 га; кадастровий номер :02:019:0046 загальною площею 8 га; кадастровий номер :02:019:0047 загальною площею 8 га; кадастровий номер :02:019:0048 загальною площею 6 га; кадастровий номер :02:019:0049 загальною площею 6 га; кадастровий номер :02:019:0050 загальною площею 10 га; кадастровий номер :02:028:0011 загальною площею 2 га; кадастровий номер :02:030:0041 загальною площею 4 га; кадастровий номер :02:030:0042 загальною площею 8 га; кадастровий номер :02:030:0043 загальною площею 10 га.

Також просив витребувати у ОСОБА_2 усі земельні ділянки, набуті нею на підставі договорів купівлі-продажу, і повернути їх у державну власність.

В обґрунтування своїх повноважень на подання цього позову прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області зазначив, що з 1 січня 2013 року органом, що уповноважений розпоряджатися земельним ділянками сільськогосподарського призначення державної форми власності поза межами населеного пункту, є Державне агентство земельних ресурсів України. Органом, уповноваженим розпоряджатися землями такого цільового призначення на території Дніпропетровської області, є Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області. За таких обставин і з метою захисту інтересів держави прокурор подав цей позов, оскільки земельні ділянки вибули із власності держави поза волею органу, уповноваженого на розпорядження ними.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2014 року прокурору Дніпропетровського району Дніпропетровської області у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив про обґрунтованість позовних вимог по суті, проте дійшов висновку про пропущення позивачем трирічного строку звернення до суду за захистом порушеного права і задовольнив заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності.

В апеляційному порядку суди справу переглядали неодноразово.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року ОСОБА_1 залучено до участі у справі як правонаступника ОСОБА_2 .

Останньою ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області відхилено, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2014 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про сплив позовної давності, початок перебігу якої обчислив з моменту, коли уповноважений на розпорядження земельними ділянками орган міг об`єктивно дізнатися про вибуття вказаних земельних ділянок із державної власності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У лютому 2017 року перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просив рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої і апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник вважає, що перебіг позовної давності у цій справі перервався поданням позову у червні 2011 року у справі № 2-5275/11, в якому прокурор просив визнати недійсними державні акти на право власності на спірні земельні ділянки. Оскільки справа розглядалася до 2014 року, позовна давність за вимогами у цій справі не спливла.

Вказав, що прокурор здійснює представництво не інтересів Державного агентства земельних ресурсів України, а представництво інтересів держави, тому при визначенні моменту, з якого розпочинає перебіг позовна давність, не має значення, з якого моменту про вибуття земельних ділянок з державної власності дізналося Державне агентство земельних ресурсів України. Крім того, цей орган набув права розпоряджатися відповідними земельними ділянками лише у січні 2013 року, а вибули із власності держави ці ділянки у вересні 2008 року.

Позиція інших учасників справи

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, у яких послалася на безпідставність її доводів. Вказала, що прокурор не довів наявність у нього правових підстав для здійснення представництва у цій справі. Послалася на те, що набуті за договорами купівлі-продажу земельні ділянки, які просить витребувати прокурор, як об`єкти матеріального світу уже не існують. Вважає, що орган, який у 2008 році був уповноважений на розпорядження спірними земельними ділянками, - Дніпропетровська районна державна адміністрація - знала про незаконне вибуття земельних ділянок із власності держави ще з 2008 року, а саме з моменту реєстрації відповідних розпоряджень про надання дозволу на складання технічної документації про відведення земельних ділянок у власність.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У 2018 році справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2014 року у кримінальній справі № 175/3139/13-к за обвинуваченням службових осіб органів виконавчої влади Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_30. , ОСОБА_31 і ОСОБА_32 у вчиненні злочинів, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною другою 364 КК України, встановлено, що зазначені особи, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснили незаконне вилучення з державної власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 168 га, оформили право власності на них за 84 громадянами без відома останніх та у подальшому відчужили на підставі договорів купівлі-продажу у власність ОСОБА_2 .

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 червня 2014 року у цивільній справі № 2-5275/11 задоволено частково позов прокурора Дніпропетровського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської районної державної адміністрації та визнано недійсними видані 19 вересня 2008 року на виконання розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 25 липня 2008 року № 3321-р державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані на території Горьківської сільської радиДніпропетровського району Дніпропетровської області, а саме: акт на ім`я ОСОБА_3 серії ЯЖ № 134988 ; акт на ім`я ОСОБА_4 серії ЯЖ № 134987 ; акт на ім`я ОСОБА_33 серії ЯЖ № 139534 ; акт на ім`я ОСОБА_5 серії ЯЖ № 134985 ; акт на ім`я ОСОБА_34 серії ЯЖ № 134981 ; акт на ім`я ОСОБА_22 серії Ж № 139506 , акт на ім`я ОСОБА_35 серії ЯЖ № 139530 ; акт на ім`я ОСОБА_23 серії ЯЖ № 139517 , акт на ім`я ОСОБА_36 серії ЯЖ № 139519 ; акт на ім`я ОСОБА_37 серії ЯЖ № 139532 ; акт на ім`я ОСОБА_7 серії ЯЖ № 134995 ; акт на ім`я ОСОБА_8 серії ЯЖ № 134992 ; акт на ім`я ОСОБА_9 серії ЯЖ № 134989 ; акт на ім`я ОСОБА_38 серії ЯЖ № 134996 ; акт на ім`я ОСОБА_39 серії ЯЖ № 139536 ; акт на ім`я ОСОБА_24 серії ЯЖ № 139516 ; акт на ім`я ОСОБА_40 серії ЯЖ № 139510 ; акт на ім`я ОСОБА_41 серії ЯЖ № 139535 ; акт на ім`я ОСОБА_42 серії ЯЖ № 139504 ; акт на ім`я ОСОБА_43 серії ЯЖ № 134982 ; акт на ім`я ОСОБА_44 серії ЯЖ № 139520 ; акт на ім`я ОСОБА_12 серії ЯЖ № 134993 ; акт на ім`я ОСОБА_29 серії ЯЖ № 134984 ; акт на ім`я ОСОБА_13 серії ЯЖ № 134980 ; акт на ім`я ОСОБА_45 серії ЯЖ № 139521 ; акт на ім`я ОСОБА_46 серії ЯЖ № 139529 ; акт на ім`я ОСОБА_47 серії ЯЖ № 139525 ; акт на ім`я ОСОБА_14 серії ЯЖ № 134983 ; акт на ім`я ОСОБА_48 серії ЯЖ № 139533 ; акт на ім`я ОСОБА_49 ЯЖ № 139524 ; акт на ім`я ОСОБА_50 серії ЯЖ № 139522 ; акт на ім`я ОСОБА_51 серії ЯЖ № 134997 ; акт на ім`я ОСОБА_52 серії ЯЖ № 139537 ; акт на ім`я ОСОБА_53 серії ЯЖ № 139531 ; акт на ім`я ОСОБА_15 серії ЯЖ № 134990 ; акт на ім`я ОСОБА_27 серії ЯЖ № 139528 ; акт на ім`я ОСОБА_16 серії ЯЖ № 134991 , акт на ім`я ОСОБА_17 серії ЯЖ № 134977 ; акт на ім`я ОСОБА_54 серії ЯЖ № 139527 ; акт на ім`я ОСОБА_55 серії ЯЖ № 134998 ; акт на ім`я ОСОБА_56 серії ЯЖ № 139505 ; акт на ім`я ОСОБА_19 серії ЯЖ №134986 ; акт на ім`я ОСОБА_57 серії ЯЖ № 134976 ; акт на ім`я ОСОБА_58 серії ЯЖ № 139526 ; акт на ім`я ОСОБА_21 серії ЯЖ № 139663 ; акт на ім`я ОСОБА_59 серії ЯЖ № 139662 ; акт на ім`я ОСОБА_25 серії ЯЖ № 139664 ; акт на ім`я ОСОБА_60 серії ЯЖ № 139512 ; акт на ім`я ОСОБА_61 серії ЯЖ № 139545 ; акт на ім`я ОСОБА_62 серії ЯЖ № 139556 ; акт на ім`я ОСОБА_63 серії ЯЖ № 139541 ; акт на ім`я ОСОБА_64 серії ЯЖ № 139550 ; акт на ім`я ОСОБА_65 серії ЯЖ № 139547 ; акт на ім`я ОСОБА_66 серії ЯЖ № 139555 ; акт на ім`я ОСОБА_67 серії ЯЖ № 139540 ; акт на ім`я ОСОБА_26 серії ЯЖ № 139538 ; акт на ім`я ОСОБА_68 серії ЯЖ № 139553 ; акт на ім`я ОСОБА_69 серії ЯЖ № 139539 ; акт на ім`я ОСОБА_70 серії ЯЖ № 139543 ; акт на ім`я ОСОБА_71 серії ЯЖ № 139552 ; акт на ім`я ОСОБА_72 серії ЯЖ № 139554 ; акт на ім`я ОСОБА_73 серії ЯЖ № 139548 ; акт на ім`я ОСОБА_74 серії ЯЖ № 139542 ; акт на ім`я ОСОБА_75 серії ЯЖ № 139551 ; акт на ім`я ОСОБА_76 серії ЯЖ № 139511 ; акт на ім`я ОСОБА_28 серії ЯЖ № 139544 .

Також визнано недійсними договори купівлі-продажу, укладені 17 лютого 2009 року зазначеними особами із ОСОБА_2 щодо відчуження їй отриманих на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 25 липня 2008 року № 3321-р земельних ділянок з одночасним поверненням їх у державну власність.

У визнанні недійсними договорів купівлі-продажу, укладених 28 січня 2009 року і 13 лютого 2009 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_34 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_77 , ОСОБА_10. , ОСОБА_12 , ОСОБА_29 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,ОСОБА_59 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_2 ,відмовлено.

Рішеннями Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2013 року у справах № 2-5305/11, № 2-5379/11, № 2-5277/11, № 2-5344/11, № 2-5309/11, № 2-5314/11, № 2-5361/11, № 2-5315/11, № 2-5327/11, № 2-5382/11, № 2-5349/11, № 2-5359/11, № 2-5288/11, скасовано видані на підставі розпоряджень голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 25 липня 2008 року № 3320-р і № 3321-р державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані на території Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а саме: акт на ім`я ОСОБА_78 серії ЯЖ № 139546 ; акт на ім`я ОСОБА_79 серії ЯЖ № 139549 ; акт на ім`я ОСОБА_80 серії ЯЖ № 134978 ; акт на ім`я ОСОБА_81 серії ЯЖ № 139518 ; акт на ім`я ОСОБА_82 серії ЯЖ № 139509 ; акт на ім`я ОСОБА_83 серії ЯЖ № 139503 ; акт на ім`я ОСОБА_84 серії ЯЖ № 139523 ; акт на ім`я ОСОБА_85 серії ЯЖ № 139507 ; акт на ім`я ОСОБА_86 серії ЯЖ № 139513 ; акт на ім`я ОСОБА_87 і ОСОБА_88 серії ЯЖ № 134994 ; акт на ім`я ОСОБА_89 серії ЯЖ № 139508 ; акт на ім`я ОСОБА_90 серії ЯЖ № 134999 , визнано нікчемними договори купівлі-продажу цих земельних ділянок та повернуто земельні ділянки у державну власність.

З листа Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 28 липня 2014 року № 2206 суди встановили, що шляхом об`єднання вказаних земельних ділянок утворилися нові земельні ділянки із присвоєнням інших кадастрових номерів, а саме:

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:019:0037 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:019:0028 (державний акт ЯЖ № 134980), :02:019:0017 (державний акт ЯЖ № 139662), :02:019:0016 (державний акт ЯЖ № 134978), :02:019:0015 (державний акт ЯЖ № 134977), :02:019:0010 (державний акт ЯЖ № 134976);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:019:0038 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:019:0032 (державний акт ЯЖ № 134984), :02:019:0031 (державний акт ЯЖ № 134983), :02:019:0030 (державний акт ЯЖ № 134982), :02:019:0029 (державний акт ЯЖ № 134981);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:019:0039 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:019:0014 (державний акт ЯЖ № 134988), :02:019:0013 (державний акт ЯЖ № 134987), :02:019:0012 (державний акт ЯЖ № 134986), :02:019:0011 (державний акт ЯЖ № 134985);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:019:0040 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:028:0010 (державний акт ЯЖ № 134989), :02:028:0012 (державний акт ЯЖ № 134991), :02:028:0013 (державний акт ЯЖ № 134992);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:019:0041 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:028:0016 (державний акт ЯЖ № 134995), :02:028:0015 (держаний ЯЖ № 134994), :02:028:0014 (державний акт ЯЖ № 134993);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:019:0042 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:028:0017 (державний акт ЯЖ № 134996), :02:028:0018 (державний акт ЯЖ № 134997), :02:028:0019 (державний акт ЯЖ № 134998), :02:028:0020 (державний акт ЯЖ № 134999);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:019:0043 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:028:0025 (державний акт ЯЖ № 139504), :02:028:0026 (державний акт ЯЖ № 139505);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:019:0044 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:029:0015 (державний акт ЯЖ № 139511), :02:029:0016 (державний акт ЯЖ № 139512), :02:029:0017 (державний акт ЯЖ № 139513);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:019:0045 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:019:0023 (державний акт ЯЖ № 139518), :02:019:0022 (державний акт ЯЖ № 139517), :02:019:0021 (державний акт ЯЖ № 139516);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:019:0046 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:019:0027 (державний акт ЯЖ № 139522), :02:019:0026 (державний акт ЯЖ № 139521), :02:019:0025 (державний акт ЯЖ № 139520), :02:019:0024 (державний акт ЯЖ № 139519);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:019:0047 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:030:0039 (державний акт ЯЖ № 139556), :02:030:0038 (державний акт ЯЖ № 139555), :02:030:0011 (державний акт ЯЖ № 139528), :02:030:0010 (державний акт ЯЖ № 139527);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:019:0048 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:030:0033 (державний акт ЯЖ № 139550), :02:030:0034 (державний акт ЯЖ № 139551), :02:030:0035 (державний акт ЯЖ № 139552);

- земельна ділянка із кадастровим номером 020190049 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:030:0015 (державний акт ЯЖ № 139532), :02:030:0014 (державний акт ЯЖ № 139531), :02:030:0016 (державний акт ЯЖ № 139533);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:019:0050 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:030:0017 (державний акт ЯЖ № 139534), :02:030:0018 (державний акт ЯЖ № 139536), :02:030:0019 (державний акт ЯЖ № 139535), :02:030:0031 (державний акт ЯЖ № 139548), :02:030:0032 (державний акт ЯЖ № 139549);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:030:0041 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:030:0029 (державний акт ЯЖ № 139546), :02:030:0028 (державний акт ЯЖ № 139545);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:030:0042 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:030:0026 (державний акт ЯЖ № 139543), :02:030:0030 (державний акт ЯЖ № 139547), :02:030:0027 (державний акт ЯЖ № 139544), :02:030:0025 (державний акт ЯЖ № 139542);

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:030:0043 утворилась шляхом об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:030:0021 (державний акт ЯЖ № 139538), :02:030:0024 (державний акт ЯЖ № 139541), :02:030:0023 (державний акт ЯЖ № 139540), :02:030:0022 (державний акт ЯЖ № 139539), :02:030:0020 (державний акт ЯЖ № 139537).

Також судами встановлено, що з позовом про визнання недійсними неправомірно отриманих державних актів на право власності на земельні ділянки у справі № 2-5275/11 та укладених у подальшому договорів купівлі-продажу прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської районної державної адміністрації звернувся у червні 2011 року.

З цим позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області про витребування новосформованих земельних ділянок у їх набувача - ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , прокурор звернувся у липні 2014 року.

У ході розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_2 , спадкоємцем і правонаступником якої є ОСОБА_1 , заявила про застосування наслідків спливу позовної давності.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача передбачено статтею 388 ЦК України.

Так, у разі, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Встановивши, що державні акти на право власності на земельні ділянки, за рахунок об`єднання яких сформовано земельні ділянки, які просить повернути у державну власність прокурор, визнані недійсними, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог про витребування цих земельних ділянок у останнього набувача на користь держави.

Застосовуючи наслідки спливу позовної давності, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, відрахував її перебіг з червня 2011 року, оскільки саме у червні 2011 року прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області звернувся з позовом про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки у справі № 2-5275/11.

Проте такі висновки судів попередніх інстанцій є передчасними.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав і протягом відповідного часу особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом.

Стаття 261 ЦК України визначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту, а саме коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади.

Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини.

Вирішуючи питання про початок перебігу позовної давності, суди повинні з`ясувати, за захистом якого права звертається особа, у чому полягає його порушення, невизнання або оспорення, і коли про відповідний факт дізнався чи міг дізнатися позивач.

Для цього суди повинні встановити, яким є предмет позову, тобто матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, та підстави позову, під чим розуміються факти (обставини) і норми законодавства, якими позивач обґрунтовує вимоги про захист свого права.

Згідно зі статтею 79 ЗК України земельна ділянка, яка є самостійним об`єктом права власності, - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (стаття 79-1 ЗК України).

У цій справі прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області просив припинити право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки із кадастровими номерами :02:019:0037, :02:019:0038, :02:019:0039, :02:019:0040, :02:019:0041, :02:019:0042, :02:019:0043, :02:019:0044, :02:019:0045, :02:019:0046, :02:019:0047, :02:019:0048, :02:019:0049, :02:019:0050, :02:028:0011, :02:030:0041, :02:030:0042, :02:030:0043 із подальшим поверненням їх у державну власність.

Судами встановлено, що ці земельні ділянки як самостійні об`єкти права власності сформовані шляхом об`єднання інших земельних ділянок, неправомірно набутих у власність ОСОБА_2 .

Також судами встановлено, що рішеннями у справах № 2-5275/11, № 2-5305/11, № 2-5379/11, № 2-5277/11, № 2-5344/11, № 2-5309/11, № 2-5314/11, № 2-5361/11, № 2-5315/11, № 2-5327/11, № 2-5382/11, № 2-5349/11, № 2-5359/11, № 2-5288/11 ухвалено повернути у державну власність земельні ділянки, неправомірно отримані ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу, проте ці рішення у відповідній частині не виконанні, натомість відповідачем земельні ділянки об`єднано та сформовано таким чином вісімнадцять інших земельних ділянок більшої площі.

Встановивши такі обставини, суди не визначилися, за захистом порушених прав на які саме земельні ділянки звернувся прокурор, і не перевірили, чи свідчить формування нових земельних ділянок за наявності судових рішень про їх витребування на користь держави про нове порушення прав законного власника, за яким перебіг позовної давності обчислюється окремо.

Так, в обґрунтування позовних вимог прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області зазначив, що про формування нових земельних ділянок, які є самостійними об`єктами права власності, дізнався при ознайомленні із матеріалами кримінального провадження № 175/3139/13-к, а достовірно цей факт підтверджений листом Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 28 липня 2014 року.

Суди попередніх інстанцій, визначаючись із початком перебігу позовної давності у цій справі, вказаним доводам оцінки не надали і не з`ясували, з якого моменту уповноважений орган у сфері земельних правовідносин і прокурор дізналися або могли дізнатися про формування нових земельних ділянок, щодо витребування яких подано вказаний позов.

Крім того, прокурор зазначив, що незаконність вибуття первинних земельних ділянок із державної власності достовірно підтверджена вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2014 року у кримінальному проваджені № 175/3139/13-к, яким встановлено обставини вилучення цих ділянок з державної власності.

Оскільки після закінчення досудового розслідування, розгляду кримінальної справи по суті і проголошення вироку достовірно встановлені обставини, якими обґрунтовано рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 червня 2014 року , і які мають значення для вирішення питання про повернення земельних ділянок, прокурор просив поновити строк звернення до суду.

Стаття 267 ЦК України визначає, що у разі, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, відмовив прокурору у поновленні строку звернення до суду за захистом порушеного права, проте не навів обґрунтувань, з яких дійшов висновку про неповажність зазначених ним доводів.

Обмежившись посиланнями на те, що прокурор не надав доказів поважності причини пропуску визначеного статтею 257 ЦК України строку, суди не оцінили твердження позивача про те, що обставини, яким обґрунтований позов, встановлені вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, проголошеним 28 лютого 2014 року, а сам позов поданий у липні 2014 року.

Касаційний суд, з урахуванням встановлених статтею 400 ЦПК України меж розгляду справи у суді касаційної інстанції, процесуальної можливості усунути допущені судами недоліки не має, так як не може переоцінювати докази, встановлювати та вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, або встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи справу, не встановили фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не з`ясували момент формування спірних земельних ділянок як самостійних об`єктів права власності і момент, з якого про їх формування дізнався чи міг дізнатися уповноважений орган у сфері земельних правовідносин та прокурор, а також не надали належної оцінки і не спростували зазначені прокурором в обґрунтування поважності причин пропущення строку звернення до суду доводи щодо достовірного встановлення обставин, які мають значення для цієї справи, лише після проголошення вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2014 року у кримінальному проваджені № 175/3139/13-к. За таких обставин ухвалене судом першої інстанції рішення і постановлена апеляційним судом ухвала не можуть вважатися законними і обґрунтованими, тому відповідно до статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам належить урахувати викладене, оцінити доводи прокурора Дніпропетровського району Дніпропетровської області щодо поважності причин пропущення строку звернення до суду із цим позовом, встановити момент формування спірних земельних ділянок як самостійних об`єктів права власності і момент, з якого про їх формування дізнався чи міг дізнатися уповноважений орган у сфері земельних правовідносин та прокурор, та ухвалити судове рішення по суті позовних вимог відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. О. Кузнєцов В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов