Справа № 226/3262/18

Справа № 226/3262/18
Провадження № 2/226/105/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, в обгрунтування якого вказала, що 11.11.2017 померла її мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 04.01.2004. За життя ОСОБА_4 набув право власності на квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, м.Мирноград (колишня назва м.Димитров), вул.Новаторська (колишня назва вул.ІІІ-го Інтернаціоналу)АДРЕСА_1, загальною площею 43,8 кв.м. Вказана квартира належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.03.1997 № 3/77-2720, виданого державним підприємством Управління житлово-комунального господарства виробничого об'єднання «Красноармійськвугілля», ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка була його колишньою дружиною та померла 27.10.1997. Її мати ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, своєчасно подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. ОСОБА_4 теж прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 згідно чинній на той час ст.549 ЦК УРСР, оскільки був зареєстрований та постійно мешкав за вказаною адресою разом з останньою на час її смерті. 16.11.2000 було заведено спадкову справу № 336 щодо майна померлої ОСОБА_5 Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні. Вона, як єдиний спадкоємець першої черги після смерті своєї матері своєчасно подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Нотаріусом за її заявою була заведена спадкова справа № 95/2018. Проте, в отримання свідоцтва про право на спадщину, яка складається зі наведеної житлової квартири, їй було відмовлено з тих підстав, що спадкова справа № 336 щодо майна померлої ОСОБА_5 передана на зберігання до Донецького обласного державного архіву в м.Донецьк, тобто залишається на території, непідконтрольній владі України, а тому неможливо встановити, на яку саме частку спадкової квартири необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину. З цих обставин вона не має можливості нотаріально оформити спадкові права, тому просить визнати за нею право власності на зазначену житлову квартиру.

За ухвалою судді від 03.12.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання та задоволено клопотання позивача про витребування інформації у державного нотаріуса.

За ухвалою суду від 18.12.2018 справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_6 до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, наполягаючи на позові, подали суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради також до суду не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними у справі доказами та про те, що відповідач проти позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 (до шлюбів Козоріз, Стрижак) Н.О. є донькою ОСОБА_5 (до шлюбів Добріян, Козоріз) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з 22.03.2003 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який у свою чергу з 07.04.1964 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що свідчать копії свідоцтв про народження позивача та ОСОБА_3, про їх одруження та розірвання шлюбу, про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого за станом на 22.08.2018 (а.с.4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 15).

27.10.1997 померла ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про її смерть (а.с.16).

04.01.2004 помер ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про його смерть (а.с.14).

11.11.2017 померла ОСОБА_3, що встановлено на підставі свідоцтва про її смерть (а.с.12).

Відповідно до дублікату свідоцтва про право власності на житло від 28.03.1997 № 3/77-2720, виданого державним підприємством Управління житлово-комунального господарства виробничого об'єднання «Красноармійськвугілля», житлова квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 43,8 кв.м, у тому числі житловою 28,2 кв.м, належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Право власності вказаних осіб на дане житлове приміщення зареєстроване у Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради 06.11.2012 за реєстраційним № 38100275, що підтверджується відповідним свідоцтвом, Витягом про державну реєстрацію прав комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради, технічним паспортом, виготовленого за станом на 20.07.2018 (а.с.17, 18, 19-21).

За рішенням Димитровської міської ради від 10.02.2016 № УП/5-15 «Про перейменування вулиць і провулків міста Димитрова» вул.Ш-го Інтернаціоналу в м.Димитров перейменовано на вул.Новаторська.

За постановою Верховної Ради України від 12.05.2016 № 1352-УШ «Про перейменування деяких населених пунктів» у Донецькій області м.Димитров перейменовано на м.Мирноград.

Відповідно до довідок виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 19.11.2018 за адресою: АДРЕСА_3, були зареєстровані та проживали: з 07.08.1964 по день смерті 27.10.1997 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4; з 07.08.1964 по день смерті 04.01.2004 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; та з 21.11.2003 по день смерті 11.11.2017 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.39, 40, 41).

За даними ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 19.12.2018 на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5, померлої 27.10.1997, згідно даних інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 54555013 від 19.12.2018 16.11.2000 була заведена спадкова справа № 336.

У зв'язку з тим, що справи ОСОБА_2 державної нотаріальної контори за 1900-2001 роки передано на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, доступ до якого тимчасово неможливий, так як знаходиться на непідконтрольній Україною території, надати інформацію стосовно кола спадкоємців, заяв про прийняття спадщини або відмови від неї спадкоємцями ОСОБА_5 не виявляється можливим; заповіти від імені ОСОБА_5 не посвідчувалися.

Також за даними ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 04.12.2018 на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4, померлого 04.01.2004, 27.01.2004 була відкрита спадкова справа № 33/2004 за заявою про прийняття спадщини за законом від імені дружини померлого ОСОБА_3; з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь дружини померлого ОСОБА_3 звернувся син спадкодавця ОСОБА_8; заповіти від імені ОСОБА_4 не посвідчувалися.

На майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3, померлої 11.11.2017, 19.04.2018 була відкрита спадкова справа № 95/2018 за заявою № 181 від 19.04.2018 про прийняття спадщини за законом від імені доньки померлої ОСОБА_1; заповіти від імені ОСОБА_3 не посвідчувалися (а.с.61-65).

За приписами ст.3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до п.1 с.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за законом відповідно до ст.1217 ЦК України.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 матері заявниці яка померла у 2017 році, відкрилася спадщина у вигляді жилої квартири, яка на праві спільної сумісної власності належала чоловікові ОСОБА_3 ОСОБА_4, який помер у 2004 році, та його колишній дружині ОСОБА_5, яка померла у 1997 році.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житлову квартиру, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно за ст.529 ЦК УРСР 1963 року, що діяв під час виникнення правовідносин після смерті ОСОБА_5, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління та володіння майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

З огляду на приведене ОСОБА_4 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно мешкав та був зареєстрований у вищевказаній квартирі, після смерті останньої продовжував проживати у спадковій квартирі, маючи при собі правовстановлюючи документи на вказане житло.

Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України в редакції 2003 року спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За приписами ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно за ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

ОСОБА_3 вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 відповідно до ст.1268 ЦК України, оскільки на час його смерті постійно проживала зі спадкодавцем за адресою розташування спадкової квартири, про що свідчать дані про реєстрацію її постійного місця проживання. Крім того, за її заявою про прийняття спадщини за законом була відкрита спадкова справа на майно, яке залишилося після смерті її чоловіка.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Встановлено, що до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь дружини померлого ОСОБА_3 звернувся син спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_8.

Інших спадкоємців першої черги спадкодавця ОСОБА_4 судом не встановлено.

Після смерті своєї матері ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі якої відкрита спадкова справа.

Інших спадкоємців першої черги спадкодавця ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 05.06.2018 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на спадкову квартиру, частка з якої належала ОСОБА_4, померлому 04.01.2004, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_3, яка померла 11.11.2017, оскільки спадкова справа № 336 щодо майна померлої 27.10.1997 ОСОБА_5 передана на зберігання до Донецького обласного державного архіву в м.Донецьк, тобто залишається на території, непідконтрольній владі України, а тому неможливо встановити, на яку саме частку спадкової квартири необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину (а.с.45).

Згідно за ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» м.Донецьк є тимчасово окупованою територією, на території якого залишилася спадкова справа № 336, без отримання якої позивач позбавлена можливості реалізувати своє право власності у порядку спадкування.

З огляду на ст.392 ЦК України, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права.

Оскільки позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка у свою чергу прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, який у свою чергу прийняв спадщину після смерті своєї колишньої дружини ОСОБА_5, беручи до уваги відсутність інших спадкоємців, які б приймали спадщину після померлих, те, що неможливість одержати спадкову справу № 336 щодо майна померлої ОСОБА_5 є перешкодою в оформленні позивачем її спадкових прав згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого 22.02.2012 за № 282/20595, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.228, 392, 1216-1218, 1220, 1268, 1269, 1297 ЦК України, та керуючись ст.ст.12, 13, 76, 259, 263-265, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки якої НОМЕР_1 та зареєстроване місце проживання якої: АДРЕСА_4, до ОСОБА_2 міської ради, юридична адреса якої: Донецька область, м.Мирноград, вул.Центральна, б.9, код за ЄДРПО 04052956, про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, місто Мирноград, вулиця Новаторська, будинок девять (9), квартира двадцять (20), загальною площею 43,8 кв.м.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення складено 18.01.2019.

Суддя Ж.Є.Редько