Справа № 149/668/19
У Х В А Л А

"12" березня 2019 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого Войнаревич М. Г. ,

вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову , -

В С Т А Н О В И В :

11 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна майна подружжя.

Позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме житловий будинок з прибудовами загальною площею 111,5 кв.м., житловою площею 62,2 кв.м., який знаходиться за адресою: вул. Сагайдачного, 9 в м. Хмільнику, Вінницької області. Крім того, позивач в обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову - додав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка викладена в Постанові від 25.05.2016 р. (справа №6-605цс16), забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна, наданої позивачем, на спірне нерухоме майно вже накладена заборона, а саме іпотека, що обмежує можливості відповідача розпорядитися даним спірним майном.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задовленні заяви ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок з прибудовами загальною площею 111,5 кв.м., житловою площею 62,2 кв.м., який знаходиться за адресою: вул. Сагайдачного, 9 в м. Хмільнику, Вінницької області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М. Г. Войнаревич