Справа № 714/227/19
Провадження № 6/714/12/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого-судді: Козловської Л.Д.

секретар: Гуменюк Д.В.

розглянувши за відсутності учасників справу за поданням державного виконавця Герцаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В :

У 13.03.2019 року державний виконавець Герцаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (далі Герцаївський районний відділ ДВС) ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Подання мотивував тим, що на виконанні Герцаївського районного відділу ДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 57992016 з виконання вимоги №№ Ф-61778-53 виданої 06.11.2018 року, про стягнення боргу з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави в особі ДФС у Чернівецькій області на загальну суму 15819,54 грн.

ОСОБА_3 державного виконавця, боржник не проживає за зареєстрованою адресою в м. герца по вул. Ломоносова, 23/5, Чернівецької області.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, який ухиляється від його виконання, декларацію про майно та доходи не подано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, у звязку з чим, державний виконавець просить тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України, до виконання покладених на неї зобовязань щодо стягнення боргу.

Дослідивши та даючи оцінку доказам до справі суд дійшов до наступних висновків.

ОСОБА_3 з пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Справа розглянута без повідомлення сторін та у відсутності державного виконавця, так як останній на розгляд справи не був присутній.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

ОСОБА_3 зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

За нормою пункту 5 частини 1 статті 6 «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року (зі змінами), право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовим рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту ухилення останнього від виконання зобов'язань за судовим рішенням.

Під час розгляду подання суду необхідно переконатися: чи має місце ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду; причини непогашення боргу в добровільному порядку та після вжитих заходів виконавчою службою; чи дійсно боржник має реальну можливість виконати відповідні зобов'язання.

Наявність лише статусу боржника не є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

У матеріалах справи відсутні належні докази, які б стверджували факт вчинення ОСОБА_1 саме свідомих діянь, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні.

Також сам факт невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою "ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 проти Бельгії" (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, § 60)...".

В даному випадку державним виконавцем встановлено наявність у боржника майна, а саме: квартири загальною площею 38,1 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., розташована за адресою м. Герца, вул. Ломоносова, 23/5, Чернівецької області, який їй належить на праві власності, зареєстроване 11.06.2013 року, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте, державним виконавцем не проведено його оцінку та не вирішувалось питання про виконання боржником своїх зобов'язань за рахунок майна боржника.

Державний виконавець в поданні не зазначив як тимчасовий виїзд за межі України гарантує повернення боргу і, яким чином цей борг може бути повернуто при застосуванні такого обмеження.

Застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, національні суди зобов`язані забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну, було виправданим та пропорційним за будь яких обставин так як захищаючи права одних осіб суд не вправі порушувати права інших осіб.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В матеріалах подання відсутні будь-які данні, які б свідчили про те, що боржнику за виконавчим документом відомо про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості (відсутні докази про надсилання державним виконавцем та отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження), а також про здійснення певних заходів щодо виклику боржника та повідомлення про добровільне погашення заборгованості, надсилання боржнику відповідних повісток про виклик або вимог про сплату боргу та отримання боржником відповідних документів.

Отже, зі змісту подання державного виконавця та матеріалів виконавчого провадження не вбачається факту вчинення свідомих діянь ОСОБА_1, спрямованих саме на невиконання зобов'язань за виконавчим документом, що унеможливлює задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Також, як вбачається з положень ч.ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Проте, як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження №57992016 від 02.01.2019 року, підставою для відкриття відповідного виконавчого провадження була вимога №№ Ф-61778-53 видана ДФС у Чернівецькій області від 06.11.2018 року, а не рішення суду, у звязку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування відповідного тимчасового обмеження, передбаченого ст. 441 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 81-82, 352-355, 441 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання державного виконавця Герцаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд Чернівецької області шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: