УХВАЛА

19 листопада2019 року

м. Київ

справа № 695/475/19

провадження № 61-20465ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Пилипенком Ростиславом Борисовичем, на постанову Черкаського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення (зміну) розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити розмір аліментів, який присуджено рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2014 року в справі № 695/4955/13 та стягнути аліменти з відповідача на свою користь на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 2 тис. грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття з нарахуванням індексації відповідно до закону; стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 12 794 грн 11 коп.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які присуджено рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської обалсті від 27 лютого 2014 року в справі № 695/4955/13, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 059 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з нарахуванням індексації відповідно до закону.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 одноразово додаткові витрати на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 9 647 грн 06 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 одноразово додаткові витрати на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2014 року, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 грн, відкликано з відділу державної виконавчої служби після набрання даним рішенням законної сили.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Місцевий суд, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , виходив з наявності підстав для зміни стягнутого судом розміру аліментів.

Стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд мотивував тим, що позивач понесла витрати на лікування неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому наявні підстави для стягнення з відповідача половини таких витрат, а враховуючи систематичність зазначених витрат, вважав за можливе стягнути 800 грн щомісяця.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2019 року змінено, зменшено стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина з 9 647 грн 06 коп. до 3 297 грн 40 коп.

В частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 одноразово додаткових витрат на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття - скасовано та відмовлено в задоволенні зазначеної вимоги.

У іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Апеляційний суд, частково змінюючи рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання сина, виходив з того, що розмір грошових коштів, які довела позивач, витрачених нею на лікування дитини складає 6 594 грн 80 коп., а тому сума яка підлягає стягненню з відповідача, з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків по відношенню до утримання дитини, складає 3 297 грн 40 коп.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача одноразово додаткових витрат на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, апеляційний суд виходив з того, що лікування дитини має постійний характер, але залежить від багатьох факторів, які не дозволяють встановити їх фактичний розмір.

У листопаді 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - адвокатом Пилипенком Р. Б., на постанову Черкаського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 3 частини першої статті 176 ЦПК України встановлено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2019 року справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення (зміну) розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом 2 пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Вказівка в резолютивній частині постанови Черкаського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішенні ухвалені у малозначній справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Пилипенком Р. Б., на постанову Черкаського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Пилипенком Ростиславом Борисовичем, на постанову Черкаського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення (зміну) розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Суддя В. С. Жданова