н/п 2/490/2405/2019 Справа № 705/305/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2019 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.02.2008 року в розмірі 13366,37 грн., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач, уклавши з ПАТ КБ «Приватбанк» вказаний кредитний договір, отримав кредит у розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. У свою чергу, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2018 року становить 113366,37 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4724,35 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом з 21.02.2008 року по 30.07.2018 року у розмірі 108642,02 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.06.2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи у його відсутності та позов визнав частково, не заперечував проти стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4724,35 грн. та відсотків у розмірі, який не перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.02.2008 року шляхом підписання заяви між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг.

Заявою передбачено тип кредитної картки - «Універсальна», валюта кредиту - гривня, кредитний ліміт - 1500 грн., розмір якого банк має право змінювати, базова процента ставка - 3% на місяць.

Крім цього, того ж числа ОСОБА_1 особисто підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій також зазначена базова відсоткова ставка на місяць - 3 %, які нараховуються на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році. Строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, що слідує за звітним. Розмір щомісячних платежів складає 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Пеня 1 - базова процентна ставка за кредитом / 30 нараховується на кожен день прострочки. Пеня 2 - 1 % від заборгованості, але не менше 10 грн. / 25 в місяць, нараховується один раз на місяць при наявності прострочки за кредитом чи відсотками 5 чи більше днів при виникненні прострочки на суму не менше 50 грн. Штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів, складає 250 грн. + 5 % від суми позову.

За наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 30.09.2018 року становить 135000,57грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4724,35 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 126436,22 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі3840,00 грн. При цьому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 113366,37 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4724,35 грн., заборгованості за відсотками з 21.02.2008 року по 30.07.2018 року у розмірі 108642,02 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Ст.ст. 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що сторони погодили, що процентна ставка за договором буде становити 36% на рік.

З моменту отримання карти відповідач користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості. Останній раз він здійснив платіж 12.08.2015 року.

Однак, матеріали справи не містять підтвердження щодо належного повідомлення та ознайомлення, а також письмового погодження відповідача у будь-якій спосіб про застосування банком в односторонньому порядку процентної ставки у 43,2%, яка була збільшена з 01.04.2015 року.

Згідно з випискою по рахунку та розрахунком заборгованості відповідач станом на 01.04.2015 року мав заборгованість за тілом кредиту у сумі 4575,61 грн.

Розмір заборгованості за відсотками з урахуванням базової процентної ставки, узгодженої сторонами (36%), за період з 01.04.2015 року по 30.07.2018 року становить 5569,28 грн. (4575,61 грн. тіло кредиту х36%)/360 = 4,58 грн. за день х 1216 днів).

За такого, з урахуванням заборгованості за відсотками станом на 31.03.2015 року, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки у розмірі 8241,52 грн. (2672,24 грн. +5569,28 грн. = 8241,52 грн.)

З викладених обставин справи та вимог законодавства, позивач має право на стягнення відсотків, оскільки сторонами при укладанні кредитного договору було обумовлено процентну ставку за договором. Позивач належними та допустимими доказами довів вказаний факт.

Збільшення узгодженої процентної ставки сторони не погоджували, строк дії договору не подовжували, а тому заборгованість по сплаті процентів у вказаному Банком розмірі не може бути стягнута.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту сумі у розмірі 4724,35 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 8241,52 грн., а всього 12965,87 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Враховуючи, що відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" мінімальний розмір судового збору для фізичних осіб становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за такого з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 11, 16, 525, 526, 530, 625, 629, 634, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12965,87 грн., з яких сума непогашеного тіла кредиту у розмірі 4724,35 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 8241,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 768,40 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місце знаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Судове рішення складено 28 листопада 2019 року.

Суддя Н.П. Черенкова