Провадження № 2/712/106/19
Справа № 712/2775/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1Д) до ОСОБА_1 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що останній звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 19 серпня 2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Взяті на себе грошові зобовязання відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка станом на 12 березня 2018 року складає 13 862 грн. 95 коп.

02 травня 2018 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2018 року неналежного відповідача ОСОБА_2 було замінено на належного ОСОБА_1, оскільки над ОСОБА_2 було встановлено піклування згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2009 року. Піклувальником призначено ОСОБА_1.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, оскільки її син ОСОБА_2 на момент отримання кредиту був визнаний обмежено недієздатним, у звязку з чим Банк не мав права укладати з ним кредитний договір.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 19 серпня 2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

На підставі п.2.1.1.5.5 Договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу.

На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання).

Якщо на дату нарахування процентів Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобовязань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст.ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, тобто воля якої характеризується достатньої психічною зрілістю.

Судом встановлено, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2009 року ОСОБА_2 відповідно до ч. 2 ст. 36 ЦК України, був визнаний обмежено дієздатним. Піклувальником було визнано його матір ОСОБА_1.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 не погодилася з заявленими позовними вимогами, оскільки Банк в силу того, що її син визнаний обмежно дієздатний, не мав права укладати з ним кредитний договір та видавати йому кредитні кошти. Крім того, вказаний договір був підписаний її сином без її відома та про його існування вона дізналася лише після одержання даної позовної заяви.

Відповідно до ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати собі цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати собі цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність в разі їх невиконання.

Згідно зі ст.37 ЦК України фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини. Всі інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника.

Відповідно до ст. 223 ЦК України правочин, який вчинила фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, за межами її цивільної дієздатності без згоди піклувальника, може бути згодом схвалений ним у порядку, встановленому статтею 221 ЦК України.

У разі відсутності такого схвалення правочин за позовом піклувальника може бути визнаний судом недійсним, якщо буде встановлено, що він суперечить інтересам самого підопічного, членів його сімї або осіб, яких він відповідно до закону зобовязаний утримувати.

Тому суд частково погоджується з доводами відповідача, однак в силу вимог ст. 223 ЦК України, укладений правочин кредитний договір, піклувальником не оскаржено, а отже на момент розгляду справи укладений між Банком та ОСОБА_2 кредитний договір є дійсним, а зобовязання по ньому підлягають до виконання.

Таким чином, згідно розрахунку наданого позивачем станом на 12 березня 2018 року заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 2 619 грн. 01 коп., відсотки за користування кредитом в сумі 3 291 грн. 48 коп., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь Банку.

З-приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафів, суд приходить до висновку про необхідність звільнення відповідача від сплати зазначених платежів, оскільки внаслідок встановлених обставин, що мають істотне значення, остання не мала можливості виконувати кредитні зобовязання згідно кредитного договору. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку з тим, що позовні вимоги задоволені судом частково, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 768 грн. 40 коп.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 2 619 грн. 01 коп., відсотки за користування кредитом в сумі 3 291 грн. 48 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., а всього 6 678 грн. 89 коп.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1054, 1055 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), , рах. № 3111, МФО 305299, заборгованість по тілу кредиту в сумі 2 619 грн. 01 коп., відсотки за користування кредитом в сумі 3 291 грн. 48 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., а всього 6 678 грн. 89 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 18 січня 2019 року.