Справа № 487/5904/19
Провадження № 2/487/2145/19
17.10.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Кузьменко В.В., за участю секретаря судового засідання Рафальської Т.В., розглянувши у судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товарна біржа «Нерухомість-Миколаїв» про визнання права власності на нерухоме майно,
05.08.2019 року ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товарна біржа «Нерухомість-Миколаїв», в якій посилаючись на те, що 22.08.1998 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і нею було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який складений та зареєстрований на Товарній Біржі "Нерухомість-Миколаїв". Під час укладення договору купівлі-продажу між сторонами було досягнуто усіх істотних умов. На теперішній час вона не має можливості оформити спадщину після смерті своєї матері, якій належить 1/2 частина зазначеної вище квартири, тому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1-49 від 22.08.1998 року, а саме квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , який зареєстрований на товарній біржі "Нерухомість - Миколаїв".
Ухвалою від 08.08.2019 року відкрито провадження у справі.
16.10.2019 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій посилаючись на те, що відповідно до листа КП ММБТІ від 16.05.2017 року - згідно даних матеріалів архівної справи на паперових носіях право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 28.12.2012 року зареєстровано гр. Ганночка ОСОБА_5 Ѕ частки на підставі договору купівлі-продажу №1-49 від 22.08.1998 року, зареєстрованого на Товарній біржі «Нерухомість Миколаїв», зареєстрованого в БТІ 26.08.1998 року та гр. ОСОБА_6 - Ѕ частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 4-1484 від 25.05.2000 року посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори. Зареєстрованого в БТІ 15.06.2000 року. Проте, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2017 року державний нотаріус Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. посвідчив, що на підставі ст..1261 ЦК України спадкоємицею зазначеного в даному свідоцтві майна ОСОБА_6 , 1936 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 . Тож, свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину вищезазначеної квартири вже видано на ім`я ОСОБА_1 , просила визнати право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №1-49 від 22.08.1998 року, укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість Миколаїв» за № 1-49 від 22.08.1998 року за ОСОБА_1 .
Позивачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала згоду на ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідачів.
В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не з`явилися, про час, дату і місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.
В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час, дату і місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення та позивач проти такого вирішення справи не заперечував.
Справа розглянута за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 22.08.1998 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який зареєстрований який зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість Миколаїв» за № 1-49 від 22.08.1998 року, згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_4 купили по Ѕ частки даної квартири. В цілому вказана квартира однокімнатна, 30,60 кв.м. загальної площі, в тому числі 13,70 кв.м. жилої площі.
Як вбачається з повідомлення директора КП ММБТІ ОСОБА_7 від 16.05.2017 року, згідно даних матеріалів архівної справи на паперових носіях право власності на квартиру АДРЕСА_1 , станом на 28.12.2012 року зареєстровано: гр. ОСОБА_1 Ѕ частки на підставі договору купівлі-продажу №1-49 від 22.08.1998 року, зареєстрованого на Товарній біржі «Нерухомість Миколаїв», зареєстрованого в БТІ 26.08.1998 року та гр. ОСОБА_6 - Ѕ частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 4-1484 від 25.05.2000 року посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори. Зареєстрованого в БТІ 15.06.2000 року.
Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. 29.05.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-341 та з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 88305436 від 29.05.2017 року, спадкоємицею Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , 1936 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема визнання права власності.
Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
На підставі викладеного, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 76,8189,263-265,280ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товарна біржа «Нерухомість-Миколаїв» про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №1-49 від 22.08.1998 року, укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , який зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість Миколаїв» за № 1-49 від 22.08.1998 року.
Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Заводського районного

суду м. Миколаєва В.В.Кузьменко