Дата документу 16.01.2019 Справа № 326/705/18
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №326/705/18 Головуючий у 1 інстанції: Каряка Д.О.
Провадження № 22-ц/807/171/19 Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

головуючого: Воробйової І.А.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.,

секретар: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 12 липня 2018 року у складі судді Каряки Д.О. у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 травня 2016 між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір поруки в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПСП «Альянс-Агро». Відповідно до договору ПСП «Альянс-Агро» було встановлено кредитний ліміт в розмірі 390 000 грн. ПСП «Альянс-Агро» зобов`язання належним чином перед банком не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості, внаслідок тяжкого економічного стану.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02 квітня 2018 банкрута - Приватне сільськогосподарське підприємство «Альянс-Агро» ліквідовано, у зв'язку з чим вважає, що договір поруки на цей час є припиненим.

Відповідачем не визнається припинення договору поруки, у провадженні Приморського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до нього, третя особа ПСП «Альянс-Агро» про стягнення заборгованості у розмірі 390 000 грн.

На підставі зазначеного просив визнати припиненими правовідношення за договором поруки №POR102 від 20 травня 2016 року, укладеним між ним як поручителем та кредитором ПАТ КБ «ПриватБанк», судові витрати стягнути з відповідача.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 12 липня 2018 року позов задоволено.

Визнано припиненими правовідношення за договором поруки № POR 102 від 20 травня 2016 року, укладеним між поручителем ОСОБА_3 та кредитором ПАТ КБ «Приватбанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, стягнути з позивача судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 18 травня 2016 року Приватним сільськогосподарським підприємством «Альянс-Агро» було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви ПСП «Альянс Агро» приєднався до умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до договору ПААТ КБ «Приватбанк» було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 4228 ПСП «Альянс Агро» у розмірі 390000 грн. , в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта. Свої зобов'язання банк виконав в повному обсязі., проте ПСП «Альянс Аго» зобов'язання за вказаним договором не виконав.

В забезпечення виконання зобов'язань ПСП «Альянс Агро», між ПАТ КБ «Приватбанк» та поручителем ОСОБА_3 було укладено договір поруки № №POR102 від 20.05.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.553 та ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ст.59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності.

Згідно положень ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державною реєстру вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою.

З витягу з державного реєстру від 20.05.2018 року вбачається, що ПСП «Альянс Агро», основного позичальника боржника, було ліквідовано 07.05.2018 року за судовим рішенням (а.с.24).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив саме з того, що у зв'язку з припиненням діяльності боржника ПСП «Альянс Агро», зобов'язання боржника перед відповідачем є припиненим.

Однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Зі справи вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» у лютому 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ПСП «Альянс Агро» про стягнення заборгованості за кредитним договором та 22 лютого 2017 року Приморським районним судом Запорізької області відкрито провадження за цим позовом (а.с.15).

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Тобто на момент подачі позовної заяви про стягнення заборгованості юридична особа не припинила свою діяльність.

Запис про припинення юридичної особи було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 07 травня 2018 року №9000080, тобто вже після подачі позовної заяви про стягнення заборгованості з поручителя.

Отже право на стягнення з поручителя заборгованості було реалізоване кредитором до ліквідації боржника, то ліквідація останнього не свідчить про припинення зобов'язання поручителя.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.598, ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 609 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, положення ст.559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника.

Саме до такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 25 листопада 2015 року по справі № 6-172цс15.

Оскільки викладена правова позиція прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах то вона підлягає застосування у вищевикладеній ситуації.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь АТ КБ "ПриватБанк" необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1057,20 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 12 липня 2018 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1057,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: