ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 405/7162/16-ц

провадження № 61-31108св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,

відповідач за первісним позовом - ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, за первісним та зустрічним позовами: Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод модифікованих жирів», Публічне акціонерне товариство «Яготинське хлібоприймальне підприємство», Приватне підприємство «Еллада», Товариство з обмеженою відповідальністю «Протеїн-Продакшн», Товариство з обмеженою відповідальністю «Креатив-Постач», Товариство з обмеженою відповідальністю «Креатив-Трейд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонпродукт-Україна», Приватне акціонерне товариство «Креатив», Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТ «Протеїн-Продакшн», Кабінет Міністрів України,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2017 року, постановлену у складі судді Шевченко І. М.,та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 5 вересня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Дьомич Л. М., Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод модифікованих жирів» (далі - ТОВ «Завод модифікованих жирів»), Публічне акціонерне товариство «Яготинське хлібоприймальне підприємство» (далі - ПАТ «Яготинське хлібоприймальне підприємство»), Приватне підприємство «Еллада» (далі - ПП «Еллада»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Протеїн-Продакшн» (далі - ТОВ «Протеїн-Продакшн»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Креатив-Постач» (далі - ТОВ «Креатив-Постач»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Креатив-Трейд» (далі - ТОВ «Креатив-Трейд»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонпродукт-Україна» (далі - ТОВ «Регіонпродукт-Україна»), Приватне акціонерне товариство «Креатив» (далі - ПрАТ «Креатив»), Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТ «Протеїн-Продакшн» (далі - ТОВ ДТ «Протеїн-Продакшн»), Кабінет Міністрів України, про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначило, що 17 листопада 2008 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ПрАТ «Креатив», ТОВ «Завод модифікованих жирів», ПП «Еллада», ПАТ «Яготинське хлібоприймальне підприємство», ТОВ «Протеїн-Продакшн», ТОВ «Креатив-Постач», ТОВ «Креатив-Трейд», ТОВ «Регіонпродукт-Україна» укладено генеральну кредитну угоду № 151308N2.

У рамках генеральної кредитної угоди № 151308N2 від 17 листопада 2008 року між Акціонерним товариством «Укрексімбанк» (далі - АТ «Укрексімбанк») та ПрАТ «Креатив» укладено кредитний договір № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитний договір № 151214К12 від 10 червня 2014 року та кредитний договір № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 19 вересня 2014 року.

У забезпечення виконання зобов`язань ПрАТ «Креатив» за кредитним договором № 151213К17 від 21 серпня 2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»,ОСОБА_1 та ПрАТ «Креатив» укладено договір поруки № 151214Р27 від 21 серпня 2013 року.

Також у забезпечення виконання зобов`язань за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ОСОБА_1 та ПрАТ «Креатив» укладено договір поруки № 151214Р28 від 30 липня 2014 року.

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» зазначив, що ОСОБА_1 зобов`язання за договорами поруки не виконані.

За таких обставин ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за період з 1 квітня 2016 року по 31 серпня 2016 року за кредитними договорами № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, № 151214К12 від 10 червня 2014 року та № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 19 вересня 2014 року, укладеними у рамках генеральної кредитної угоди № 151308N2 від 17 листопада 2008 року, у розмірі 113 365 322,96 доларів США та 440 770 465,40 грн.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Завод модифікованих жирів», ПАТ «Яготинське хлібоприймальне підприємство», ПП «Еллада», ТОВ «Протеїн-Продакшн», ТОВ «Креатив-Постач», ТОВ «Креатив-Трейд», ТОВ «Регіонпродукт-Україна», ПрАТ «Креатив», ТОВ «ДТ «Протеїн-Продакшн», Кабінет Міністрів України, про визнання поруки припиненою.

В обґрунтування позову зазначив, що зобов`язання за договорами поруки № 151214Р27 від 21 серпня 2013 року та № 151214Р28 від 30 липня 2014 року припинилися у силу вимог законодавства, зокрема частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України.

Вказав, що заборгованість за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року відсутня.

За таких обставин ОСОБА_1 просив визнати припиненою поруку за договором поруки № 151214Р27 від 21 серпня 2013 року та договором поруки № 151214Р28 від 30 липня 2014 року, укладеними між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 .

Під час судового розгляду справи представником відповідача за первісним позовом заявлено клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи.

В обґрунтування заявник зазначила, що банком не мотивовано нарахування процентів за кредитними договорами та визначення процентної ставки, зокрема плаваючої, з урахуванням базової ставки LIBOR 6m для доларів США. Позивачем за первісним позовом документально не підтверджено значення базової ставки LIBOR 6m для доларів США для здійснення розрахунків.

Вважала, що дійсний розмір сум заборгованості прострочених процентів за користування кредитом, комісії за управління кредитом, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат за кредитним договором № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитним договором № 151214К12 від 10 червня 2014 року та кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 9 вересня 2014 року, укладеними в рамках генеральної кредитної угоди № 151308N2 від 17 листопада 2008 року, не може бути доведений сторонами за допомогою інших засобів доказування, окрім проведення судової експертизи, оскільки питання розміру заборгованості може бути визначено судовою бухгалтерсько-економічною експертизою, яка включає в себе, зокрема дослідження документів фінансово-кредитних операцій.

Крім того, вказала, що для проведення перевірки обґрунтованості виконаних банком розрахунків необхідні спеціальні знання, оскільки для здійснення розрахунків використовувалися дані, які не є загальновідомими.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2017 року клопотання ОСОБА_1 задоволено.

Призначено у справі комплексну судову бухгалтерсько-економічну та фінансово-кредитну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1) у якому розмірі документально підтверджується матеріалами справи № 405/4547/16-ц отримання грошових коштів кожним з позичальників за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними у рамках неї кредитними договорами, зокрема кредитним договором № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитним договором № 151214К12 від 10 червня 2014 року, кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 9 вересня 2014 року?

2) у якому розмірі матеріалами справи № 405/4547/16-ц підтверджується документально заборгованість кожного з позичальників за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними у рамках неї кредитними договорами зі сплати процентів за користування кредитом за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними в рамках неї кредитними договорами, зокрема кредитним договором № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитним договором № 151214К12 від 10 червня 2014 року, кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 9 вересня 2014 року?

3) у якому розмірі матеріалами справи № 405/4547/16-ц документально підтверджується сума пені, нарахованої ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за прострочення сплати процентів за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними у рамках неї кредитними договорами, зокрема кредитним договором № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитним договором № 151214К12 від 10 червня 2014 року, кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 9 вересня 2014 року?

4) у якому розмірі матеріалами судової справи № 405/4547/16-ц підтверджується документально заборгованість кожного з позичальників за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними у рамках неї кредитними договорами за комісією за управління кредитом за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними у рамках неї кредитними договорами, зокрема кредитним договором № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитним договором № 151214К12 від 10 червня 2014 року, кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 9 вересня 2014 року?

5) у якому розмірі матеріалами судової справи № 405/4547/16-ц підтверджується сума пені, нарахованої ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за прострочення сплати комісій за управління кредитом за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними у рамках неї кредитними договорами, зокрема кредитним договором № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитним договором № 151214К12 від 10 червня 2014 року, кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 9 вересня 2014 року?

6) у якому розмірі матеріалами судової справи № 405/4547/16-ц підтверджується сума 3 процентів річних, нарахованих ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за несвоєчасну сплату процентів та комісій за управління кредитом, за зобов`язання, несвоєчасну сплату комісій за зміну умов, за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними у рамках неї кредитними договорами, зокрема кредитним договором № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитним договором № 151214К12 від 10 червня 2014 року, кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 9 вересня 2014 року?

7) у якому розмірі матеріалами судової справи № 405/4547/16-ц підтверджується сума втрат від інфляції, нарахована ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у зв`язку з несвоєчасною сплатою процентів та комісій за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними у рамках неї кредитними договорами, зокрема кредитним договором № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитним договором № 151214К12 від 10 червня 2014 року, кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 9 вересня 2014 року?

8) чи правильно визначена базова ставка LIBOR 6m для доларів США в розрахунках та чи підтверджується вона документально матеріалами судової справи № 405/4547/16-ц у визначеному позивачем за первісним позовом розмірі?

9) чи відповідає нормам чинного законодавства України застосування АТ «Укрексімбанк» ставки LIBOR 6m для доларів США в розрахунках процентної ставки за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними у рамках неї кредитними договорами, зокрема кредитним договором № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитним договором № 151214К12 від 10 червня 2014 року, кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 9 вересня 2014 року?

10) чи є належною методика розрахунку процентної ставки за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними у рамках неї кредитними договорами, зокрема кредитним договором № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитним договором № 151214К12 від 10 червня 2014 року, кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 9 вересня 2014 року?

11) чи укладені кредитні договори, зокрема, генеральна кредитна угода № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними у рамках неї кредитні договори, зокрема кредитний договір № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитний договір № 151214К12 від 10 червня 2014 року, кредитний договір № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 9 вересня 2014 року між банком та ПрАТ «Креатив» у відповідності з чинними нормативними актами?

12) чи відповідає документальне оформлення операцій АТ «Укрексімбанк» з надання кредитів вимогам чинного законодавства щодо повноти нарахування та сплати процентів за користування кредитами ПрАТ «Креатив» за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними у рамках неї кредитними договорами, зокрема кредитним договором № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитним договором № 151214К12 від 10 червня 2014 року, кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 9 вересня 2014 року?

13) чи відповідає перелік наданих ПрАТ «Креатив» АТ «Укрексімбанк» документів для отримання кредитних коштів за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними у рамках неї кредитними договорами, зокрема кредитним договором № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитним договором № 151214К12 від 10 червня 2014 року, кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 9 вересня 2014 року чинному «Положенню про кредитування»?

14) чи відповідає вимогам чинних нормативних актів документальне оформлення операцій АТ «Укрексімбанк» з надання кредитів щодо повноти та нарахування, сплати процентів за генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17 листопада 2008 року та укладеними у рамках неї кредитними договорами, зокрема кредитним договором № 151213К17 від 21 серпня 2013 року, кредитним договором № 151214К12 від 10 червня 2014 року, кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 9 вересня 2014 року?

Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 .

Роз`яснено ОСОБА_1 положення статті 146 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України у редакції Кодексу, чинній на час постановлення ухвали, про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Проведення експертизи доручено експертам Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (25000, місто Кропивницький, вулиця Волкова, будинок 2).

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.

Надано експерту матеріали цивільної справи № 405/7162/16-ц (провадження № 2/405/1478/16).

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Задовольняючи клопотання про призначення у справі комплексної судової бухгалтерсько-економічної та фінансово-кредитної експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що для правильного вирішення справи необхідні спеціальні знання. Зупиняючи провадження у справі на час проведення судової експертизи, суд керувався пунктом 5 частини першої статті 202 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 5 вересня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» відхилено, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду першої інстанції переглядалася в апеляційному порядку в частині зупинення провадження у справі.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі, апеляційний суд вважав обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження, оскільки така процесуальна дія обумовлена призначенням у справі експертизи, без проведення якої розгляд справи неможливий.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У вересні 2017 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просило скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 5 вересня 2017 року в частині зупинення провадження і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли необґрунтованого висновку про необхідність призначення у справі експертизи та зупинення провадження у справі, оскільки відсутня потреба у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування у даній справі.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У 2018 році справу передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 143 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час постановлення оскаржуваних судових рішень, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 5 частини першої статті 202 ЦПК України у тій же редакції Кодексу, суду надано право зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Проведення комплексної судової бухгалтерсько-економічної та фінансово-кредитної експертизи може потребувати певного тривалого періоду часу й існує обґрунтована необхідність зупинити провадження у справі на час проведення такої експертизи, що є правом суду.

Призначення експертизи у цивільних справах допускається як під час судового розгляду, так і в процесі підготовки до нього. Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

Апеляційний суд правильно вказав, що зупинення провадження у справі є доцільним і процесуально обґрунтованим, та погодився з таким висновком суду першої інстанції, оскільки, зупиняючи провадження у справі на час проведення експертизи, суд скористався правом, передбаченим пунктом 5 частини першої статті 202 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час постановлення оскаржуваних судових рішень.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та узгоджуються з нормами права, які судами правильно застосовані.

Твердження заявника щодо відсутності підстав для призначення експертизи та, як наслідок, зупинення провадження у справі касаційний суд відхиляє, оскільки на даній стадії процесу це питання не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, а є предметом розгляду позову по суті.

Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують і на законність судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 5 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов