Справа № 408/2389/18-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року смт Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.,

при секретареві Негоді В.Е.,

за участю: представника позивача -

органу опіки та піклування Біловодської

селищної ради Сєрікової О.М.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Біловодської селищної ради Луганської області в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Біловодської селищної ради до ОСОБА_2, в якому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з неї аліменти на утримання дитини на користь державного дитячого закладу або іншого законного представника в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж встановленого законом розміру,

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи свій позов орган опіки та піклування вказав, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, має на своєму утриманні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зареєстрована відповідач у с Привільне Біловодського району. Фактично ОСОБА_2 разом із сином декілька років проживала в Велика Чернігівка Станично-Луганського району Луганської області, деякий час проживала в смт Біловодськ та у Старобільському районі. Малолітній ОСОБА_3 є дитиною з особливими потребами, тобто має невиліковне захворювання, перебуває на стаціонарному обліку, потребує постійного медичного спостереження, обстеження та пожиттєвого лікування. З 2016 року відповідач ухиляється від медичного нагляду за дитиною: ОСОБА_3 не обстежений у динаміці, не отримує специфічного лікування, що може привести до прогресування хвороби, формування резистентності до препаратів та взагалі смерті дитини. Прихильність до лікування дитини у матері відсутня, сама вона оцінює стан дитини як задовільний, хоча його стан такий, що він не може самостійно приймати ліки, а тільки під наглядом і контролем дорослих. Таку поведінку матері до своєї дитини можна вважати проявом жорстокості до дитини у вигляді медичної недбалості. Крім цього, ОСОБА_2 уникає співпраці із фахівцем соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді: не відповідає на телефонні дзвінки, не погоджується на соціальний супровід. У 2017 році, коли ОСОБА_2 проживала в смт Біловодськ, службою у справах дітей на розгляд комісії з питань захисту прав дитини винесено питання щодо кризової ситуації в даній сім'ї, визначено заходи щодо надання допомоги. ОСОБА_2 отримала для дитини дитячий інвалідний візок, продуктовий набір, отримала соціальні послуги. Проте позитивних наслідків дані заходи не принесли, оскільки відповідач зникла разом з дитиною з поля зору соціальних служб на довгий час. У січні 2018 року малолітній ОСОБА_3 працівником центру первинної медико-соціальної допомоги був виявлений без догляду матері в АДРЕСА_1. Дитина перебувала разом із бабусею у нетопленій хаті, в якій відсутнє електропостачання. ОСОБА_3 був брудний та голодний. Дитина була термінова госпіталізована до інфекційного відділення КЗ «Біловодська районна лікарня». Мати прибула до лікарні наступного дня, з її слів, із м Старобільська. Згідно характеристики відповідач залишає хвору дитину на бабусю, яка зловживає алкоголем. Підсобного господарства ОСОБА_2 не веде, з сусідами поводить не ввічливо, сама схильна до вживання спиртного, за що вона притягувалась до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, суду підтвердила обставини, наведені у позовній заяві, наполягала на задоволенні позову.

Відповідач позов визнала, спочатку була проти задоволення позовних вимог, однак потім з ними погодилась, у зв'язку з чим суд вважав можливим прийняти визнання позову та розглянути справу у підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позову з таких підстав.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дитини, де у частинах 2 і 3 цієї статті зазначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також жорстоке поводження з дітьми є підставами для позбавлення їх батьківських прав відносно дитини.

В пункті 16 Постанови Пленуму № 3 від 30.03.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Верховний Суд України зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Матеріалами справи підтверджуються факти, викладені у позовній заяві, зокрема, що мати уникає лікування сина, останнього часу часто залишає дитину без нагляду на бабусю, яка зловживає алкоголем та проживає у будинку, в якому не створені умови для проживання дітей. Дані обставини, насамперед, підтверджуються характеристикою на ОСОБА_2, повідомленнями з Біловодського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, актами обстеження житлово-побутових умов, останні з яких вказують на незадовільний стан умов проживання для дитини.

Наведені у позовній заяві обставини дійсно свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого малолітнього та хворого сина. Крім цього це ухилення від виконання обов'язків, в тому числі від лікування сина, є проявом жорстокого ставлення до сина з боку матері, що могло призвести до смерті останнього.

Висновком органу опіки та піклування Біловодської селищної ради від 06 червня 2018 року № 856/02-13 визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_3.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач позов визнала, в тому числі щодо стягнення з неї аліментів, які раніше з неї не утримувались, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Біловодської селищної ради задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку с Новолимарівка Біловодського району Луганської області, громадянку України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, іпн. НОМЕР_1, позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с Привільне Біловодського району Луганської області.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с Новолімарівка Біловодського району Луганської області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, іпн. НОМЕР_1, на користь дитячої установи або іншого законного представника дитини аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с Привільне Біловодського району Луганської області, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж законодавчо встановленого мінімуму, щомісячно, починаючи з 18 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с Новолимарівка Біловодського району Луганської області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, іпн. НОМЕР_1, на користь держави 1536,80 грн. - суму судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України, яке може бути оскаржене безпосередньо до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 11 березня 2019 року.

Головуючий: