КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Дубановська І.Д.
№22-ц/824/1574/2019 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №357/4233/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Чобіток А.О.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року в справі з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд позовом до відповідачів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_8. Після нього лишилась спадщина. Спадкоємцями першої черги є вона, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

У передбачений законом строк вона не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як тривалий час знаходилась в пригніченому стані, втративши рідну людину, а потім знаходилась на лікуванні.

Ураховуючи наведене просила суд визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Зазначає, що її хвороба в період з 02.12.2016 року по 28.12.2016 року є поважною причиною пропуску нею шестимісячного строку.

Вважає, що рішенням суду вона фактично позбавлена права на спадкування, як спадкоємець першої черги по закону.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не з&q?.М;явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення їм поштових відправлень відповідно 04.12.2018, 07.12.2018, 17.12.2018 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача ОСОБА_8.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є позивач ОСОБА_3 та відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

18.09.2017 року ОСОБА_3 звернулась з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_9 (а.с.108)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2017 року нотаріус відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року - ОСОБА_10, оскільки ОСОБА_3 вважається такою, що не прийняла спадщину, тобто не проживала постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори в строк у шість місяців з дня відкриття спадщини. (а.с.112)

Звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_3 посилалася на те, що в передбачений законом строк вона не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як тривалий час знаходилась в пригніченому стані, втративши рідну людину, а потім знаходилась на лікуванні, тому просила суд визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості, виходячи з наступного.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Вирішуючи спір про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Така правова позиція міститься в постанові ВС у справі № 180/1163/16-ц від 06.02.2018 року.

За ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

У суді першої та апеляційної інстанцій позивач вважала, що її хвороба в період з 02.12.2016 року по 28.12.2016 року є поважною причиною пропуску нею шестимісячного строку.

Судом обгрунтовано звернуто увагу на те, що хвороба спадкоємця та її період мають бути підтверджені належними доказами.

Ураховуючи те, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року та з цього часу почався відлік шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому до 03.01.2017 року позивач мала б подати заяву про прийняття спадщини, проте лише 18 вересня 2017 року звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, тобто з пропуском строку для прийняття спадщини понад 8 місяців.

Як убачається з виписки з історії хвороби № 728 ОСОБА_3знаходилась на лікуванні з 02.12.2016 року по 28.12.2016 року.

У свою чергу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поважних причин неподання заяви про прийняття спадщини у період з 03.07.2016 року по 01.12.2016 року та належних доказів на їх підтвердження позивачем не надано.

Таким чином причина пропуску строку для прийняття спадщини, зазначена в позовній заяві та апеляційній скарзі не може бути визнана поважною, оскільки саме по собі перебування на лікуванні з 02.12.2016 року по 28.12.2016 року не свідчить про наявність перешкод для подання заявипро прийняття спадщини.

Інших причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 зазначено та доведено не було.

З наведеного вбачається, що суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки сама по собі хвороба без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Всі доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки були предметом дослідження в суді першої інстанції та суд дав їм належну правову оцінку.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Подані до апеляційного суду заяви відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з проханням про задоволення апеляційної скарги та позовних вимог ОСОБА_3 не є підставою для скасування судового рішення, оскільки позивач не довела своїх вимог, як те передбачено законом.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 січня 2019 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді А.О. Чобіток

В.А. Шебуєва