Справа № 297/2425/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Кузьма Т. В.

розглянувши в судовому засіданні у м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до виконавчого комітету Берегівської міської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до виконавчого комітету Берегівської міської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання права власності.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 лютого 1997 року, виданого згідно із розпорядженням комісії по приватизації житла виконкому Берегівської міської ради від 25.02.1997 р. №455-ГЖ, будинок №20, який знаходиться за адресою: м. Берегово, вул. Робоча, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам її сімї: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

05 листопада 2003 року помер ОСОБА_5, який являвся чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої входить частина будинку, який розташований за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Робоча, буд. 20. Оскільки на випадок смерті покійний жодного розпорядження стосовно належного йому майна не залишав, а вони з померлим ОСОБА_5 проживали разом в даному будинку, то являються спадкоємцями на частку його майна.

Оскільки, відповідно до правовстановлюючого документу вказаний будинок належить співвласникам на праві спільної сумісної власності без визначення та конкретизації часток, тому оформлення спадку можливе лише після виділення часток у спільному майні, що на даний час унеможливлює оформлення спадщини в позасудовому порядку та не дає можливості власникам квартири належним чином реалізувати гарантовані законодавством права.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, однак відповідно до поданих через канцелярію суду заяв, позовні вимоги підтримали повністю та просили розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача виконавчого комітету Берегівської міської ради, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, відповідно до поданої до суду заяви, просив розглянути справу за його відсутності за наявними в справі документами.

Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачі посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності виникає з підстав, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Із змісту ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що державою визнаються права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим законом, якщо реєстрація прав чи їх обтяжень, була проведена відповідно до законодавства, що діяло на час виникнення такого права.

Згідно із п.16 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України за №396 від 16.12.2009 р. на виконання вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир у приватну власність оформляється свідоцтвом про право власності, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Таким чином, суд констатує, що ОСОБА_5 та членам її сімї: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, на праві спільної сумісної власності належить будинок який розташований за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Робоча, буд. 20, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право спільної сумісної власності на житло від 25 лютого 1997 року, виданого згідно із розпорядженням комісії по приватизації житла виконкому Берегівської міської ради від 25.02.1997 р. №455-ГЖ.

Матеріалами справи також підтверджується, що 05 листопада 2003 року помер ОСОБА_5, який являвся чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (співвласник квартири), який заповітного розпорядження не залишив. Право спадкувати на частку квартири як спадкоємці першої черги отримали його дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від спадкодавця (особи яка померла) до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається у день смерті спадкодавця, або оголошення його померлим, до складу спадщини входять всі права та обовязки спадкодавця, що належали йому за життя та не припинилися внаслідок його смерті, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах ст.ст.1218,1226 ЦК України.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки їх майна, що є у спільній сумісній власності, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором або законом або рішенням суду.

З урахуванням встановлених судом обставин, які підтверджуються матеріалами справи, суд констатує, що позивачам у справі на праві спільної сумісної власності належить частка у вказаному будинку, і їх частка, у спільному сумісному майні, може бути поділені на підставі ч.1 ст.372 ЦК України.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що кожен з співвласників має рівні частини в квартирі, тобто кожному із співвласників, в тому числі і померлому ОСОБА_5 належить по 1/5 частині будинку, який розташований за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Робоча, буд. 20.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Відповідно до встановлених судом обставин у даній цивільній справі визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси третіх осіб, відтак позов є законним, обґрунтованим і підтвердженим відповідними доказами, і тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 12, 13, 82, 174, 206, 247 ч. 2, 259, 263-265, 268 ЦПК України, п.1 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 182, 328, 355, 370, 372, 1216, 1218, 1226, 1261, 1268 ЦК України, п.п. 1, 8, 23 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити частки в спільній сумісній власності на будинку № 20 по вулиці Робоча в місті Берегове Закарпатської області, по 1/5 частини кожному із її співвласників, а саме: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_3, ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_4, та ОСОБА_5, який помер 05 листопада 2003 року.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_3, та ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_4, право власності по 1/4 частини будинку № 20 по вулиці Робоча в місті Берегове Закарпатської області за кожною з них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя ОСОБА_9.