ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1118/19 Справа № 210/1250/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України у письмовому провадженні без повідомлення осіб цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року, ухваленого суддею Вікторович Н.Ю. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (надалі - ПАТ «Ідея Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 січня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №В03.187.70242. За умовами якого, відповідач отримав кредит в розмірі 2914 грн., на строк 12 місяців, зі сплатою 19,00% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Протягом строку дії кредитного договору боржник систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим йому було надіслано заявником листи-повідомлення з вимогою повернення боргу, які боржник залишив без відповіді і задоволення, заперечень на вимоги заявника не надав. За весь час дії кредитного договору відповідач систематично не сплачував кредит та проценти за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим, станом на 08 січня 2014 року виникла загальна заборгованість у розмірі 12446,35 гривень. Отже, так як у добровільному порядку виплатити всю суму заборгованості відповідач відмовляється, то в зв'язку з цим сума підлягає примусовому стягненню, у зв'язку із чим представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Ідея Банк» задоволено.

З заявою представника відповідача ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року заочне рішення скасовано.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року позовні вимоги ПАТ «Ідея Банк» залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ТОВ «Нью Файненс Сервіс» посилається що набув право вимоги за укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 кредитним договором №В03.187.70242 на підставі укладеного 30 жовтня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Рантье» договору факторінгу №30/10-1, згідно якого останньому передано право вимоги за спірним кредитним договором. Згодом 28 лютого 2017 року ТОВ «ФК «Рантье» уклало з ТОВ ФК «Серет» договір факторингу №28/02-1 за яким відступило право вимоги за спірним кредитним договором. ТОВ ФК «Серет» змінило назву на ТОВ «Нью Файненс Сервіс», що підтверджується статутом.

В мотивування доводів апеляційної скарги ТОВ «Нью Файненс Сервіс» зазначає, що матеріалами справи доведено отримання відповідачем в кредит коштів ордером-розпорядженням, заборгованість по якому жодного разу не була погашена, що не спростовано відповідачем. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджений довідкою-розрахунком, розмір якого не спростований відповідачем.

У відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що в порядку примусового виконання рішення суду виконане, виконавче провадження закрито.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що 25 січня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №В03.187.70242. Згідно умов укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 2914,00 гривень, зі сплатою 19,00% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с.9-15).

Факт одержання відповідачем кредитних коштів підтверджується ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту від 25 січня 2012 року (а.с.18).

Згідно розрахунку, наданого позивачем у ОСОБА_1 станом на 08 січня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 12446,35 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 2914 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 1857,97 грн., заборгованості за пенею - 7674,38 грн.( а.с.3).

Між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Рантье» 30 жовтня 2015 року укладено договір факторінгу №30/10-1, згідно якого останньому передано право вимоги за спірним кредитним договором№В03.187.70242.

Згодом 28 лютого 2017 року ТОВ «ФК «Рантье» уклало з ТОВ ФК «Серет» договір факторингу №28/02-1 за яким відступило право вимоги за спірним кредитним договором ( а.с.132-135). ТОВ ФК «Серет» змінило назву на ТОВ «Нью Файненс Сервіс», що підтверджується статутом ( а.с.136-138).

Відмовляючи ПАТ «Ідея Банк» в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено заявлені позовні вимоги, через відсутність детального розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Однак, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань.

Зі змісту статей 626, 638 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до частини другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України - письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Позивач в підтвердження своїх позовних вимог, надав суду кредитний договір, графік погашення, довідку-повідомлення та письмову згоду боржника, його особисто написану заяву, згоду на обробку персональних даних та ордер-розпорядження, у своїй сукупності усі ці документи доводить одержання відповідачем грошових коштів. Також надав довідку - розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 08 січня 2014 року із зазначенням усіх його складових частин ( а.с.3,9-18).

Відповідач не надав суду доказів, які б спростували чи поставили під сумнів достовірність наданих стороною позивача документів. У відзиву на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що в порядку примусового виконання рішення суду ним було сплачено кошти за рішенням суду, проте жодного доказу на підтвердження зазначеного надано не було. Крім того, відповідач не надає ані копії постанови про закінчення виконавчого провадження. Також не зазначає номер виконавчого провадження по якому суд мав би можливість відстежити його виконання, тому дані посилання не підтверджені належними та допустимим доказами.

Як видно з матеріалів справи заочне рішення не перебувало на примусовому виконанні, оскільки із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання представники ПАТ «Ідея Банк» не подавали ( а.с.31,34).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції про не доведення позивачем заявлених вимог, оскільки він не узгоджується із матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріали справи містять достовірні докази про отримання позивачем кредитних коштів та розрахунок заборгованості, проте докази погашення відповідачем кредитної заборгованості відсутні. Жодних документальних підтверджень сплати коштів за укладеним кредитним договором ані відповідачем, ані його представником ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано.

Колегія суддів перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором не може погодитися із ним у повному обсязі.

З огляду на відсутність доказів сплати кредитних коштів, заборгованість за кредитом становить суму отриманих у борг коштів - 2914 грн., колегія суддів вважає доведеним цей розмір.

Згідно положення п.п.1.4,1.5. укладеного кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 19% річних від залишкової суми кредиту - протягом основного строку дії цього договору. За обслуговування кредиту Банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування а розмірі 2,20% річних протягом основного строку дії цього договору ( а.с.9). Згідно положення п1.2. договору строк дії договору 12 місяців. Отже, розмір відсотків, які боржник ОСОБА_1 має сплатити кредитору становить 617,77 грн., виходячи з розрахунку (2914/100%х21,2%х1 рік).

Умовами укладеного договору п.2.4. передбачено, що банк має право стягнути з позичальника пеню(штрафні санкції), що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму в розмірі: 0,15% -в період прострочення оплати від 1до 60 днів та 0,65%-в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу ( а.с. 9 ).

Заборгованість за пенею становитиме 7319,59грн., виходячи з розрахунку 3531,77 грн.- загальна заборгованість за кредитом та відсотками (2914+617,77). Пеня 317,86 грн. за перші 60 днів, виходячи з розрахунку 3531,77/100%х0,15%х60 днів. Пеня 7001,73 грн. - пеня за 305 днів., виходячи з розрахунку 3531,77/100%х0,65%х 305 днів.

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання відповідача у відзиву на апеляційну скаргу відсутність доказів уступку права вимоги ПАТ «Ідея Банк» апелянту, оскільки вони спростовуються письмовими доказами. Договором факторінгу №30/10-1 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Рантье» від 30 жовтня 2015 року, за умовами якого останньому передано право вимоги за кредитним договором№В03.187.70242. Також за договором факторингу №28/02-1 від 28 лютого 2017 року ТОВ «ФК «Рантье» відступило ТОВ ФК «Серет» право вимоги за кредитним договором. Згідно статуту ТОВ ФК «Серет» змінило назву на ТОВ «Нью Файненс Сервіс» ( а.с.132-138).

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відбулось заміна кредитора з ПАТ «Ідея Банк» на ТОВ «Нью Файненс Сервіс».

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, яке постановлено із порушенням норм матеріального та процесуального законодавства підлягає скасуванню, згідно п.п.1,3.4. ч.1 ст.376 ЦПК України із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Ідея Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом та апеляційною скаргою позивачем сплачений судовий збір у загальному розмірі 609,00 грн. За розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір в сумі 530,96 грн., згідно розрахунку (10851,36х609/12446,35).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України суд ,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства « Ідея Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» заборгованість за кредитним договором №В03.187.70242 від 25 січня 2012 року в сумі 10851,36 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 2914,00 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 617,77 грн. за період з 25 січня 2012 року по 26 січня 2013 рік, пеню -7319,59 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 530,96 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 17 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: