ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3771/18 Номер провадження 22-ц/814/2777/19Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Триголова В.М.,

секретар - Зеленська О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Павличенка Володимира Григоровича

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 вересня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Перша Лубенська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Лубенського міського нотаріального округу Ставицька Л.Г., ОСОБА_3 , про визнання свідоцтва про спадщину недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про спадщину недійсним.

В обґрунтування позову вказувала,що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 28/100 частки житлового будинку з відповідними господарським будівлями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями вказаного майна була вона, як молодша донька померлого; ОСОБА_5 , як старша дочка померлого та ОСОБА_1 - мати померлого.

На час смерті батька вона була неповнолітньою та вважала, що відповідно до чинного законодавства є такою, що прийняла спадщину. Крім того вважала, що всі вони є спадко-ємцями батька, оскільки фактично вступили у права на спадщину.

Однак при зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини навесні 2018 року, вона отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки таке свідоцтво 20 лютого 2009 року отримала мати померлого ОСОБА_1 . При цьому в спадковій справі знаходиться заява від ОСОБА_5 про те, що вона на спадщину не претендує та відмовляється від належного їй майна. Інших заяв про прийняття/відмову в спадковій справі немає. Таким чином видати свідоцтво про право на спадщину на спадкову частку нотаріус не має можливості, так як її в цілому успадкувала ОСОБА_1 .

Вважає, що ОСОБА_1 навмисно ввела державного нотаріуса в оману не повідомив-ши про ще одного спадкоємця, який прийняв спадщину, з метою позбавити її законного права на спадкування за законом нерухомого майна, що залишилося після смерті батька.

З цих підстав просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ВМС №194732 на 28/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , видане 20 лютого 2009 року Першою Лубенської державної нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-567 на ім`я спадкоємця ОСОБА_1 та скасувати запис в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та їх обтяження від 29 березня 2010 року.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 вересня 2019 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім`я ОСОБА_1 державним нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори 20 лютого 2009 року ВМС №194732 за реєстровим номером 1-567 на 28/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями номер АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовної вимоги - відмовлено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 -адвокат Павличенко В.Г. оскаржив його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що районним судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не гуртуються на обставинах справи, тому просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вважає, що судом першої інстанції не безпідставно не застосовано позовну давність.

Відзив на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Павличенка В.Г. до суду апеляційної інстанції - не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тарандинці Лубенського району Полтавської області помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03 травня 2017 року /а. с. 5/.

Факт родинних відносин між позивачем та померлим підтверджується копією свідоцтва про народження позивача /а.с.16/.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з 28/100 частки житлового будинку з відповідними господарським будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

На момент смерті ОСОБА_4 його донька - позивач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була неповнолітньою.

З матеріалів спадкової справи №71/2009 на майно ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що вона була відкрита на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від матері спадкодавця ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_1 в заяві зазначила, що інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину немає.

В справі мається заява від дочки спадкодавця ОСОБА_5 про те, що вона на спадщину не претендує, та відмовляється від належного їй майна, інших заяв про прийняття/відмову в спадковій справі немає.

20 січня 2009 року за реєстровим номером 1-567 нотаріусом було видано матері спадкодавця ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на 28/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями номер АДРЕСА_1 /а.с.79/ Інших свідоцтв на інше майно не видавалося.

Встановлено, що позивач не відмовлялася від прийняття спадщини та у відповідності до частини 4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

При зверненні позивача до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, що залишилася після смерті її батька ОСОБА_4 їй було повідомлено, що видати таке свідоцтво на частку житлового будинку можливості немає, так як спадщину в цілому успадкувала ОСОБА_1 /а. с. 59/.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що отримання відповідачем ОСОБА_1 20 лютого 2009 року свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , - порушує право на отримання свідоцтва ОСОБА_2 , яка відповідно до частини 4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Тобто зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину крім випадків їх відмови від спадщини, а щодо малолітньої та недієздатних осіб - відмови здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування, встановлених частинами другою - четвертою ст. 1273 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням - кожному з них окремо.

Згідно з п. 212 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи.

Пунктом 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно до роз`яснень, наведених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, - відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач відноситься до спадкоємців першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька - ОСОБА_4 , від прийняття спадщини не відмовлялася та на час відкриття спадщини була неповнолітньою, а тому згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

Даний факт встановлений також ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 27 січня 2009 року у справі №22ц-192/2009 /а. с. 9/.

За наведених обставин, зважаючи, що отримання відповідачем ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , позбавляє ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, права на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, - суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині, обґрунтовано задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання свідоцтва про спадщину недійсним.

Посилання апелянта на сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною відповідача, не дає підстав для скасування рішення, оскільки при вирішенні даного спору судом встановлено, що про порушення свого права позивач дізналася 07 травня 2018 року під час звернення до нотаріуса, а отже підстави для застосування позовної давності відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргупредставника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Павличенка Володимира Григоровича - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Кривчун Т.О.

Триголов В.М.