У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

представника скаржника ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

представника стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві Гапонової І.Є., -

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою за участю державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гапонової І.Є., стягувача ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування розрахунку заборгованості по сплаті аліментів.

Свої вимоги з урахуванням заяви про уточнення резолютивної частини скарги мотивувала тим, що в провадженні Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 56999324 щодо примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття на підставі Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року у справі № 755/21375/13-ц. 05 липня 2019 року представник боржника отримала на руки оскаржуваний розрахунок заборгованості від 27 травня 2019 року, про що особисто розписалась. 22 серпня 2018 року стягувач подала до органу ВДВС виконавчий лист, який вона отримала 17 листопада 2013 року щодо стягнення з боржника аліментів. 30 листопада 2018 року державний виконавець Голосіївського ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Гапонова І.Є., складає розрахунок заборгованості по аліментам на загальну суму 122 548,59 гривень, який в подальшому ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року був визнано неправомірним. 25 квітня 2019 року представник боржника звертається до державного виконавця Голосіївського ВДВС ГТУЮ у м. Києві Гапонової І.Є. із заявою (вх. №8983) про складення довідки-розрахунку заборгованості. Зазначена заява залишилась без реагування державного виконавця. 27 травня 2019 року представник боржника звертається до Начальника Голосіївського ВДВС ГТУЮ у м. Києві із заявою про вжиття заходів для складання довідки-розрахунку і лише 05 липня 2019 року оскаржуваний розрахунок був отриманий. Однак в розрахунку були наявні арифметичні помилки. Так, під час розрахунку аліментів за лютий 2017 року державний виконавець з чистого доходу боржника в розмірі 8 957,94 обрахувала аліменти в розмірі 2 393,49 гривень. В той час як розмір аліментів мав складати 2 239,49, тобто відбулося перевищення на 100,00 гривень. Під час обрахунку аліментів за вересень 2017 року держвиконавець правильно вказав суму аліментів, яка повинна була утримуватися (2 100,74 грн.), але під час додавання допустив арифметичну помилку, додавши до суми заборгованості за попередній період (53 234,75 грн.) не 2 100,74 грн, а 21 000,74 грн., внаслідок чого безпідставне завищення суми заборгованості становить 18 900,00 грн. Під час розрахунку аліментів за жовтень 2017 року держвиконавець з чистого доходу боржника в розмірі 9355,36 грн. обрахувала аліменти в розмірі 3238,84грн. В той час як розмір аліментів мав складати 2338,84 грн. Безпідставне перевищення аліментів складає 900,00 грн. Під час розрахунку аліментів за листопад 2017 року держвиконавець з чистого доходу боржника в розмірі 8339,68 грн. обрахувала аліменти в розмірі 4084,92 грн. В той час як розмір аліментів мав складати 2084,92. Безпідставне перевищення аліментів складає 2000,00 грн. А також, Під час складання оскаржуваного розрахунку державним виконавцем не було враховано один платіж боржника на суму 2100,00 грн., який був оплачений боржником 07.08.2018 року, на підтвердження чого в матеріалах виконавчого провадження є відповідна квитанція. Таким чином, неправомірними діями державного виконавця Голосіївського ВДВС ГТУЮ у м. Києві, які виразилися у допущенні численних арифметичних помилок під час складання довідки-розрахунку заборгованості, а саме безпідставно завищена сума заборгованості по аліментах на 24 тисячі гривень, що є істотною сумою коштів для боржника.

Представник скаржника в судовому засіданні на задоволені скарги наполягала в повному обсязі, підтримала доводи викладені в скарзі в повному обсязі.

Стягувач та її представник заперечували щодо задоволення скарги та просили відмовити в її задоволені в повному обсязі.

12 липня 2019 року ухвалою суду прийнято до свого провадження скаргу, призначено судовий розгляд та витребувано у Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (03022, вул. Ломоносова, 22/15, м. Київ) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 56999324.

30 серпня 2019 року представник скаржника звернулась із заявою про вжиття заходів забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення заборгованості по сплаті аліментів до набрання чинності судового рішення за скаргою ОСОБА_4 та за результатами даної заяви, 02 вересня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлена ухвала про її задоволення.

10 вересня 2019 року за результатами ухвали від 12 липня 2019 року, Голосіївським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на адресу суду направлено копію матеріалів виконавчого провадження № 56999324.

22 жовтня 2019 року протокольною ухвалою було прийнято заяву представника скаржника про уточнення резолютивної частини скарги, відповідно до якої зміст та вимоги скарги не змінилися, а лише формулювання прохальної частини скарги.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, стягувача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

27 листопада 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/21375/2013 від 15 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), проте, не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 03 вересня 2013 року до повноліття дитини (а.с. 64-65).

31 липня 2018 року стягувач ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/21375/2013 від 15 листопада 2013 року (а.с. 63).

02 серпня 2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гапоновою Іриною Євгенівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56999324 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/21375/2013 від 25 листопада 2013 року (а.с. 69).

27 травня 2019 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гапоновою Іриною Євгенівною складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з серпня 2015 року по грудень 2018 року, відповідно до якого заборгованість зі сплати аліментів за зазначений період становить у розмірі 102 746,67 грн. Даний розрахунок було отримано представником скаржника ОСОБА_1 лише 05 липня 2019 року. (а.с. 164-165).

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені обов`язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 с. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Підставою для скасування розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 27.05.2019 року складеного державним виконавцем Гапоновою І.Є. скаржник вказує те, що державним виконавцем під час здійснення розрахунку заборгованості було допущено ряд помилок, а саме під час розрахунку аліментів за лютий 2017 року державний виконавець здійснила перевищення на 100, 00 гривень, державний виконавець під час обрахунку заборгованості за вересень під час додавання допустила арифметичну помилку, додавши до суми заборгованості за попередній період (53 234,75 грн.) не 2 100,74 грн, а 21 000,74 грн., внаслідок чого безпідставне завищення суми заборгованості становить 18 900,00 грн. Під час розрахунку аліментів за жовтень 2017 року держвиконавець безпідставно здійснила перевищення заборгованості аліментів на суму 900,00 грн. Під час розрахунку аліментів за листопад 2017 року держвиконавець з чистого доходу боржника в розмірі 8339,68 грн. обрахувала аліменти в розмірі 4084,92 грн. В той час як розмір аліментів мав складати 2084,92. Безпідставне перевищення аліментів складає 2000,00 грн. А також, Під час складання оскаржуваного розрахунку державним виконавцем не було враховано один платіж боржника на суму 2100,00 грн., який був оплачений боржником 07.08.2018 року. Крім цього, в матеріалах виконавчого провадження № 56999324 міститься розшифоровка складена головним бухгалтером Цвілій Ю.О. клінічної лікарні «Феофанія» нарахованої заробітної плати та отримання податків аліментів по ОСОБА_4 за період 01 січня 2013 року по 31 липня 2018 року. З якої вбачається, що у лютому 2017 року із заробітної плати скаржника було відраховано аліменти на другу дитину в розмірі 2 239,49 гривень, у жовтні 2017 року - 2 338,84 гривень та у листопаді 2017 року - 2 084,92 гривні.

Судом встановлено, що 15 листопада 2013 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), проте, не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 03 вересня 2013 року до повноліття дитини. 02 серпня 2019 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гапоновою І.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56999324. 27 травня 2019 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гапоновою Іриною Євгенівною складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з серпня 2015 року по грудень 2018 року в якому допущено ряд арифметичних помилок, так як з наданої розшифоровки нарахованої заробітної плати та утриманих податків, аліментів по ОСОБА_4 за період з 01.01.2013 року по 31.07.2018 рік вбачаються менші суми відрахувань аліментів на другу дитину в розмірі ј частини, а ніж зазначені у вище вказаному розрахунку. Крім того, державним виконавцем Гапоновою І.Є. не було враховано сплачені боржником 17 жовтня 2017 року кошти в розмірі 2 000,00 гривень. (а.с. 9).

За встановлених обставин, суд приходить висновку що скарга боржника ОСОБА_4 за участю державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гапонової Ірини Євгенівни, стягувача ОСОБА_2 в частині визнання дій неправомірними підлягає задоволенню повністю: визнати дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гапонової Ірини Євгенівни щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27 травня 2019 року у виконавчому провадженні № 56999324 неправомірними.

Заявником також заявлено вимоги про скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27 травня 2019 року, складений державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гапоновою І.Є.

Діяльність суб`єктів владних повноважень врегульовано законами та підзаконними нормативно-правовими актами, ці правові документи дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.6 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи проектів нормативно-правових актів» № 1380/5 від 23.06.2010 дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Тобто здійснення органом державної влади дискреційних повноважень може, в деяких випадках, передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

При цьому, як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Аналогічне роз`яснення надане судам в п. 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2012, яке зводиться до того, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що при вирішенні питань про скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27 травня 2019 року, складений державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гапоновою І.Є., слід виходити з того, що суд не вправі підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження державного виконавця (державної виконавчої служби) щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до їх компетенції.

Отже, за встановлених обставин суд приходить висновку про задоволення вимог про скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27 травня 2019 року, складений державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гапоновою І.Є.: визнати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 27 травня 2019 року у виконавчому провадженні № 56999324 державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гапонової Ірини Євгенівни неправомірним.

Пунктом 18 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «"Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов`язати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом встановлено, що діями державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гапоновою І.Є. під час складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27 травня 2019 року у виконавчому провадженні № 56999324 було допущено ряд арифметичних помилок, що привело до порушення права боржника ОСОБА_4 .

Отже, за встановлених обставин суд приходить висновку про задоволення скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві Гапонової І.Є.: визнати дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві Гапонової І.Є. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27.05.2019 року у виконавчому провадженні № 56999324 неправомірними. Скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 27.05.2019 року у виконавчому провадженні № 56999324.

Крім цього, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року, зупинено стягнення заборгованості по сплаті аліментів на підставі виконавчого листа № 755/21375/13-ц виданого 27 лисопада 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), проте, не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 03.09.2013 року до повноліття дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів малолітньої дитини, суд вважає за необіхдне скасувати такі заходи, які були вжити відповідно до ухвали від 02 вересня 2019 року.

Керуючись ст.ст. 19, 58 Конституції України, ст. 194 Сімейного Кодексу України (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», Законом України "Про виконавче провадження, ст.ст. 260, 353, 439, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві Гапонової І.Є. задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві Гапонової І.Є. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27.05.2019 року у виконавчому провадженні № 56999324 неправомірними.

Скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 27.05.2019 року у виконавчому провадженні № 56999324.

Скасувати заходи забезпечення позову, забезпечені ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року, згідно якої зупинено стягнення заборгованості по сплаті аліментів на підставі виконавчого листа № 755/21375/13-ц, виданого 27.11.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), проте, не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 03.09.2013 року до повноліття дитини.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19 листопада 2019 року.

Суддя Н.О. Яровенко