Справа № 712/4508/18
Провадження № 2/712/125/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Таран А.І., Дядюри І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів, посилаючись на те, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 09.08.2008 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Драбівського районного управління юстиції Черкаської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 09 серпня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 46.

У шлюбі у подружжя народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_4 ОСОБА_3 зареєстрована за місцем реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1, та перебуває на його утриманні.

Протягом останнього року стосунки з жінкою розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Жінка постійно зловживає алкоголем. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, шлюбних стосунків не підтримують. Фактично сімя припинила своє існування.

Як зазначає відповідачка їхній шлюб розпався, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються.

Так як з 1-го вересня 2017 року ОСОБА_2 зібрала свої речі і залишила позивача з малолітньою донькою самих. З того часу відповідачка вихованням доньки не займається та коштів на утримання доньки не надає. В даний час відповідачка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проживання ОСОБА_3 у селі суперечить інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності.

У Соснівському суді м. Черкаси знаходиться позовна заява про розлучення, яку подала ОСОБА_2.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що з метою забезпечення інтересів малолітньої ОСОБА_3 необхідно визначити місце проживання дитини за місцем проживання батька ОСОБА_1.

Просить визначити місцем проживання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, Казахстан, проживає ІНФОРМАЦІЯ_6. Стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_8, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_8, на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду з позовом, до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з ОСОБА_1 шлюб зареєструвала 09 серпня 2008 року Драбівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 46.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2018 року (справа №712/3307/18) шлюб розірвано.

13 вересня 2009 року у них народилась донька ОСОБА_3.

В даному випадку необхідно враховувати думку дитини, яка бажає проживати разом з нею. Необхідно також враховувати, що донька розвивається і їй необхідні будуть поради жінки. З батьком вона не зможе почувати себе вільно та отримати відповідний догляд і підтримку. Тільки мати знає, що буде найкраще для доньки.

В теперішній час вона перебуває на обліку в Драбівському районному центрі зайнятості. З 01 липня 2018 року буде працювати на посаді завідувача дитячим садочком в с. Михайлівка Драбівського району Черкаської області.

ОСОБА_4 з нового навчального року буде навчатись в Драбівській загальноосвітній школі гімназії.

Їй будуть забезпечені належні умови виховання та проживання.

Вона не перебуває на обліку ні в нарколога, ні в психіатра. До кримінальної відповідальності не притягувалась.

Відповідач по справі є пенсіонером і інвалідом війни III групи. Він не зможе належним чином виховувати доньку, так як фактично сам потребує допомоги. На сьогоднішній день їй 32 роки і вона знаходиться в працездатному віці. Відповідачу вже 56 років, тобто вона на двадцять років молодша за нього і має більші можливості для належного утримання доньки. Відповідач, як людина, що майже досягла пенсійного віку не зможе забезпечити належні умови виховання для доньки.

Відповідач вже перебував в шлюбі до укладення шлюбу з нею. Від першого шлюбу в нього є син ОСОБА_5, з яким він не спілкується і не надає йому ніякої матеріальної допомоги. Він не займається вихованням сина від першого шлюбу і не бажає, щоб її дитину також спіткала така ж участь.

Також відповідач притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2018 року (справа №712/2144/18) його звільнено від кримінальної відповідальності в звязку з дійовим каяттям. Тобто він покаявся у вчиненому злочині.

Враховуючи всі обставини, вважає, що дитина повинна проживати разом з нею.

Відповідач по справі свій обовязок по утриманню дитини не виконує і коштів (аліментів) не надає, хоча має таку можливість. Так як відповідач в добровільному порядку сплачувати аліменти на дитину не бажає, то вона змушена звернутись до суду.

Просить суд в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до неї, третя особа: Служба в справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - відмовити. Її позов до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів задовольнити. Визначити місце проживання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом зі нею за адресою с. Павлівщина Драбівського району Черкаської області пров. Рибацький, 7. Стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати та інших доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 до її повноліття. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати, понесені по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, в зустрічному позові просили суд відмовити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просили суд в позові відмовити. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Представник служби у справах дітей Черкаської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, та просила суд відмовити у задоволенні первісного позову. Зустрічний позов ОСОБА_2 підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 09.08.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Драбівського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 46.

У період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

На даний час між сторонами існує спір про місце проживання дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Департаментом організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 11.04.2018 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11 з 14.08.1987 року по теперішній час.

Відповідно до характеристики громадської спілки «Черкаська обласна спілка ветеранів Афганістану та учасників бойових дій» ОСОБА_1 бере активну участь у громадському житті міста і області. Обирався депутатом Черкаської обласної та міських рад. Нагороджений орденами, медалями, почесними грамотами та відзнаками. У спілці відповідає за напрямок національно-патріотичного виховання. Систематично працює над підвищенням свого теоретичного рівня, знань, виступає з лекціями з питань національно-патріотичного виховання на семінарах, у навчальних закладах, військових частинах тощо. Працює творчо, вміє бачити і зосереджуватися на головному. Самокритичний, визнає власні упущення. Своєю чесною та порядною поведінкою є прикладом для наслідування. Безкорисливий. Дуже ввічливий, завжди знає, що треба зробити або сказати. Не зловживає спиртними напоями. Ніколи не розгублюється в непередбачених обставинах, реагує рішуче та уміло. Має широку загальну культуру, постійно працює над собою в цьому напрямку. Завжди рухається з думками інших, заохочує висловлювання протилежних точок зору, здатний прийняти розумну пропозицію. Користується авторитетом серед колег по роботі, скромний в побуті, сімї. Багато уваги приділяє вихованню доньки ОСОБА_3.

ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 21 травня 2018 року, остання не зареєстрована, але проживає з 27.02.2018 року за адресою: Черкаська область, Драбівський район, с. Павлівщина, провулок Рибацький, 7. В такому складі сімї: мати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_13 приватний підприємець; сестра ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_14 не працює.

Під час обстеження комісією було встановлено наступне: ОСОБА_2 перебуває на обліку в Черкаському обласному центрі зайнятості (Драбівська філія); будинок, в якому проживає сімя, газифікований, в кімнатах чисто, затишно та тепло; для дитини підготовлена окрема кімната, в якій проведено ремонт (замінено вікно, поклеїно шпалери, пофарбовано двері та підлогу), закуплено меблі (кутовий диван, помп?ютерний стіл, шафа) та килимове покриття; сімя користується земельною ділянкою загальною площею 0,40 га, продуктами харчування забезпечені; у власності ОСОБА_6 перебувають земельні ділянки (земельні паї) загальною площею 8,32 га, які знаходяться в оренді ФГ «Згарь»; родина у господарстві утримує порося та птицю; для дитини створені всі необхідні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку.

Відповідно до характеристики, затвердженої сільським головою ОСОБА_8 від 21.05.2018 року, ОСОБА_2 народилася та мешкає в с. Павлівщина, пров. Рибацький, 7 з 1985 року. За період мешкання скарг, заяв, вимог до ОСОБА_2 як в письмовій, так і в усній формі до сільської ради не надходило.

ОСОБА_2В, перебувала у шлюбі з 2008 року, має доньку ІНФОРМАЦІЯ_15. З 2008 року проживала у м. Черкаси разом з чоловіком і донькою. У 2018 році розлучилася. В даний час проживає ІНФОРМАЦІЯ_16.

За місцем проживання характеризується з позитивного боку. У побуті завжди ввічлива, тактовна, працелюбна. Любляча та дбайлива мама.

За характером спокійна, врівноважена, розсудлива. До кримінальної та адміністративної відповідальності під час мешкання за вказаною адресою не притягувалася. Розбіжностей, суперечок із представниками влади не мала. Із сусідами підтримує добрі взаємини. До алкогольних напоїв підходить як людина зі здоровим глуздом. Ставлення до наркотичних засобів виключно негативне.

У громадських місцях поводить себе добре. Користується повагою та авторитетом у односельчан, як старшого, так і молодшого покоління.

Компрометуючих матеріалів на ОСОБА_2 сільська рада не має.

Відповідно до характеристики завідувача ДНЗ № 54 від 27.03.2018 року, ОСОБА_2 працювала в дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) комбінованого типу № 54 «Метелик» Черкаської міської ради на посаді вихователя з 06.03.2017 року по 28.02.2018 року. Має вищу педагогічну освіту, кваліфікаційну категорію «спеціаліст» ОСОБА_2 має хорошу професійну підготовку, достатню для виконання посадових обовязків. Свою роботу виконувала ефективно, старанно. Брала активну участь у суспільному житті колективу. Уміє триматися коректно. З колегами по роботі і батьками вихованців підтримувала спокійні, позитивні відносини. Толерантна, дружелюбна, життєрадісна.

З 04 липня 2018 року ОСОБА_2 працює фахівцем із соціальної роботи Драбівського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, що підтверджується характеристикою директора вказаного центру від 30.07.23018 року № 352. Протягом роботи показала себе здібним, відповідальним, дисциплінованим працівником, який виконує в повному обсязі роботу, покладену на нього посадовою інструкцією. Дотримується професійної етики; займається профілактикою правопорушень, проявів будь-яких видів насильства; пропагує здоровий спосіб життя, дотримується здорових та безпечних умов праці.

Суд не бере до уваги характеристику на ОСОБА_2, складену сусідами позивача ОСОБА_1, оскільки вказана характеристика є копією та завірена не належним чином.

Згідно довідки Драбівської центральної районної лікарні від 07.06.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_17 житель ІНФОРМАЦІЯ_18, на обліку в психіатра і нарколога не знаходиться.

Судом враховано, що мати дитини має належні матеріально-побутові умови, має можливість утримувати дитину. В помешканні для дитини створено належні умови для проживання, навчання, розвитку та відпочинку дитини.

Згідно із п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

В присутності практичного психолога ОСОБА_9, в судовому засіданні була допитана ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка пояснила що хоче проживати зі своєю матірю ОСОБА_2. На даний час навчається в Драбівському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім.. ОСОБА_10» Драбівської районної ради Черкаської області в 4 класі, та її рівень знань значно покращився.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що знає ОСОБА_2 тільки з позитивної сторони.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що являється рідною сестрою ОСОБА_2. ОСОБА_2 працює, постійно займається вихованням своєї дочки та її навчанням, доглядає її постійно, цікавиться її життям.

Суд враховує, що у цій справі обидва батьки бажають належно виконувати свої батьківські обов'язки, підстав вважати їх такими, що неналежно виконують ці обов'язки, у суду немає. Також, обидва батьки мають самостійний дохід, при цьому станом на час розгляду справи у суду відсутні відомості про зловживання кимось із батьків спиртними напоями або наркотичними засобами, обидва батьки позитивно характеризуються за місцем роботи, випадків демонстрації кимось із батьків аморальної поведінки судом не встановлено.

Разом з тим, з висновку органу опіки і піклування Драбівської районної державної адміністрації від 05.02.2019 року № 40/01-25, вбачається, що орган опіки і піклування вважає за доцільне подальше проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_19, з матірю ОСОБА_2 по провулку Рибацькому, 7 в с. Павлівщина, Драбівського району, Черкаської області.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

Згідно зі статтями 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сімї або без адекватних засобів підтримки.

Із змісту інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.08.2017 року № 9-1580/0/4-17, вбачається, що 01 липня 2017 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) ухвалив рішення у справі «М.С. проти України», яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2017 року.

ЄСПЛ наголосив, що в усіх подібних випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Саме з урахуванням зазначених принципів ЄСПЛ здійснював оцінку того, чи національні суди вжили всіх заходів для визначення найкращих інтересів дитини у цій справі та визначили її місце проживання з дотриманням вимог статті 8 Конвенції.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Крім того, під час вирішення цієї справи суд враховує статтю 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03 грудня 2009 року).

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дитини відповідатиме постійне проживання дитини разом із матірю та за місцем проживання якої створено всі умови для гармонійного розвитку дитини. Примусове передання дитини на постійне проживання із батьком, з якою у дитини станом на час розгляду справи відсутній постійний емоційний, сімейний зв'язок та до якої дитина не відчуває такої сильної прихильності, як до матері, вочевидь не відповідатиме інтересам дитини. Крім того, примусове передання дитини на постійне проживання із батьком на думку суду може призвести до необхідності зміни соціального оточення дитини, що порушить стабільність життя дитини.

Суд також враховує, що при визначенні місця проживання дитини з матірю не відбудеться примусової зміни місця проживання дитини та те, що батько та мати проживають в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці. Зокрема, доказів того, що мати якимось чином перешкоджає батьку спілкуватись з дитиною та вчиняє якісь перешкоди для зустрічі батька з дитиною в процесі досить тривалого розгляду справи не здобуто та позивачем або його представником за первісним позовом суду не надано.

Крім того, зміна місця проживання дитини внаслідок певної емоційно-поведінкової моделі батька по відношенню до матері, на думку суду, є неадекватним та неспівмірним заходом реагування на емоційно-поведінкову модель матері з огляду на конкретні обставини цієї справи та з огляду на інтереси дитини.

Також варто зауважити на те, що суд вважає, що даний спір виник з вини обох сторін, які не змогли домовитися між собою про місце проживання дитини та про порядок спілкування з дитиною, а під час судового розгляду обидві сторони не намагалися врегулювати спір мирним шляхом з метою зменшення негативного впливу самого факту існування цього спору на дитину.

Підводячи підсумок суд зазначає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів слід відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини з матірю слід задовольнити та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з її матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, за адресою: Черкаська область, Драбівський район, с. Павлівщина, пров. Рибацький, 7.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до положення ч. 1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.06.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно до частини першої статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли.

У відповідності з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_19, суд вважає, що виходячи з того, що обоє батьків мають обов'язок утримувати дитину, відповідач є пенсіонером, не має інших аліментних зобов'язань, позов ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, а саме стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні первісного позову було відмовлено, в той час як зустрічний позов було задоволено у повному обсязі.

Питання про стягнення судових витрат вирішено в порядку ст.. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтями 15 та 20 ЦК України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 15, 20, 29 ЦК України, ст.ст. 141, 160, 161, 180-183, 191 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з її матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, за адресою: Черкаська область, Драбівський район, с. Павлівщина, пров. Рибацький, 7.

Стягнути з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_20, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_21 аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн. на користь Держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн..

В частині стягнення аліментів в межах одного місяця підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/sud2316/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Головуючий: