У Х В А Л А

28 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 752/13958/19

провадження № 61-18149ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківського районного суду м. Києва, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 червня 2019 року визначено підсудність справи за позовом ОСОБА_1 Голосіївському районному суду м. Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та наданий строк для усунення визначених недоліків позовної заяви.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції виходив з того, що останнім у позові не зазначений реєстраційний номер його облікової картки платника податків, номер і серія паспорту, відсутні зазначення про відомі номери засобів зв`язку, офіційні електронні адреси та адреси електронної пошти всіх сторін.

Позивачем також не вказаний зміст позовних вимог: спосіб(способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб(способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини. Позовна заява ОСОБА_1 не містить ціни позову та не оплачена судовим збором.

23 липня 2019 року ОСОБА_1 подав суду заяву, в який висловив незгоду з вимогами ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року та зазначив, що поданий ним позов за змістом відповідає вимогам ЦПК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві, оскільки заявником не усунуто недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційне скаргу та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року без змін.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що районний суд обґрунтовано залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху з тих підстав, що ним не вказано його реєстраційний номер облікової картки платника податків, а також не зазначено яку саме суму моральної шкоди він просить стягнути на його користь.

Також , апеляційний суд зазначав, щосуд першої інстанції безпідставно залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 з тих підстав, що позивачем не зазначено в позовній заяві обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, доказів, що підтверджують обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, а також не сплату судового збору .

20 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, в якій просить скасувати це судове рішення, передати справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції під час прийняття постанови не застосовано норми статі 23ЦК України, щодо визначення грошового відшкодування моральної шкоди.

Вважає, що реєстраційний номер облікової картки платника податків є конференційною інформацією, а тому він не бажає її зазначати як в позовній заяві, внаслідок чого суд першої інстанції не мав права вимагати таку інформацію.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повертаючи позовну заяву особі яка її подала, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд вважав, що позивачем не виконано вимоги ухвали та не подано до суду позов у відповідності до правил статей 175-177 ЦПК України, із врахуванням недоліків викладених в мотивувальній частині ухвали судді від 15 липня 2019 року.

Апеляційний суд зазначив окремо, що предметом позову є відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду, а тому позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

А тому апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції безпідставно залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 з тих підстав, що позивачем не зазначено в позовній заяві обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, доказів, що підтверджують обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, а також не сплати судового збору.

Відповідно до положень ст. 175 ЦПК України, позивач зобов`язаний зазначити в позовній заяві про номери засобів зв`язку учасників справи, та електронної пошти, лише в тому випадку коли вони йому відомі.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тому, невиконання таких вимог виключає можливість відкриття провадження в справі.

Доводи викладені в касаційній скарзі є аналогічними доводам апеляційної скарги та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції, що не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М.Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров