Провадження №2/592/4645/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Cавіної К.С., представника позивача Гакаль Р.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду від 19.04.2012 року, відповідно до якої з метою створення сприятливих умов для виконання Позичальником зобов`язань за договором №SAMDN7682 від 15.04.2008 року була встановлена заборгованість у розмірі 44080,68грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, за умови належного виконання зобов`язань. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписаний Договір разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором та Додатковою угодою. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору та Додаткової угоди, що має відображення у Розрахунку заборгованості. Таким чином, у порушення умов Договору та Додаткової угоди, а також ст.ст.509, 526,1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеним порушенням зобовязань з Додатковою угодою відповідач станом на 10.09.2019 року має заборгованість- 73941,55грн., яка складається з наступного: 17983,32грн. - заборгованість за кредитом; 649,25грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 42005,79грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 13303,19грн. штраф відповідно до п.1.6.4 Додаткової угоди. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 73941,55грн., та судові витрати в сумі 1921,00грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з вказаних в позові підстав, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що заочним рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 лютого 2015 року (справа №592/9258/14-ц, провадження №2/592/106/15) позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 19973рн. 05коп., та 199грн. 73коп. в відшкодування судового збору. За вказаним рішенням суду розмір заборгованості був нарахований АТ КБ «ПриватБанк» та стягнений судом на його користь за період з 19 квітня 2012 року по 25 вересня 2014 року і станом на 25 вересня 2014 року становив 19973грн. 05коп., з яких: заборгованість за кредитом - 17983,32грн.; заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами - 649,25грн.; заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 1340,48грн. Отже, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Згідно з постановою державного виконавця від 31 липня 2019 року, закінчене виконавче провадження №50313630 з примусового виконання вказаного вище судового рішення по п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі). Кредитор, звернувшись у 2014 році із позовом про дострокове повернення кредиту, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача Гакаль Р.В., перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав:

Судом встановлено, що 19 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода №1 до договору про надання банківських послуг від 15 квітня 2008 року №SAMDN7682. Згідно з умовами вказаної угоди було реструктуризовано борг за кредитним договором від 15 квітня 2008 року №SAMDN7682 шляхом зменшення боргу по процентам та по пені, а всього сторони узгодили кредитний борг на момент підписання додаткової угоди на суму 44080,68грн., кінцевою датою погашення якого є 30 квітня 2015 року. Також, згідно з умовами вказаної угоди позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені в угоді строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з «25» по «30» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1599,16грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту та процентах (а.с.8).

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань по угоді та виникненням простроченої заборгованості за договором кредитор (позивач) використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та неустойки (пені) за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, звернувшись 28 серпня 2014 року до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 лютого 2015 року (справа №592/9258/14-ц, провадження №2/592/106/15) позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 19973рн. 05коп., та 199грн. 73коп. в відшкодування судового збору.

За вказаним рішенням суду розмір заборгованості був нарахований АТ КБ «ПриватБанк» та стягнений судом на його користь за період з 19 квітня 2012 року по 25 вересня 2014 року і станом на 25 вересня 2014 року становив 19973грн. 05коп., з яких: заборгованість за кредитом - 17983,32грн.; заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами - 649,25грн.; заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 1340,48грн.

Отже, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Згідно з постановою державного виконавця від 31 липня 2019 року, закінчене виконавче провадження №50313630 з примусового виконання вказаного вище судового рішення по п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі).

Отже, заборгованість за кредитом, по процентам за користування кредитом (в повному обсязі) та по пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 1340,48грн. сплачена відповідачем.

Щодо сум неустойки, нарахованих банком після 28 серпня 2014 року та заявлених до стягнення у даному позові, вбачається наступне.

За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Із заочного рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 лютого 2015 року по справі №592/9258/14-ц, провадження №2/592/106/15 вбачається, що кредитор реалізував право на дострокове повернення кредиту та платежів за ним.

Отже, кредитор, звернувшись у 2014 році із позовом про дострокове повернення кредиту, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить про закінчення строку дії кредитного договору.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625пього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) від 31 жовтня 2018 року.

З урахуванням викладеного, нарахування банком неустойки (штрафу, пені) після 28 серпня 2014 року є необґрунтованим, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог, а тому позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.509, 524, 526, 536, 546, 549, 550, 611, 612, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.2, 12,13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко