ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Сенаторова В . М .,
при секретарі - Явнюк К. Р .,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -
21.09.2018 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 із вимогою про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 07.02.2018 у розмірі 105741,10 грн. та судові витрати.
В обґрунтування поданого позову зазначає, що 07 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 100000 (сто тисяч) грн., які зобов'язався повернути не пізніше 01 квітня 2018 року, про що відповідач склав відповідну розписку. По закінченні зазначеного строку відповідач суму позики не повернув, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду.
В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 3ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Так, судом встановлено, що 07 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 100000 (сто тисяч) грн., які зобов'язався повернути не пізніше 01 квітня 2018 року, про що відповідач склав відповідну розписку, оригінал якої долучено до матеріалів справи. /а.с.5/
Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець)передає увласність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або іншіречі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сумупозики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Статею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо нше не встановлено договором або законом.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Отже, надана суду розписка за своєю природою є підтвердженням укладання договору позики та отримання відповідачем від кредитора грошових коштів в розмірі 100000 грн.
Наявність оригіналу розписки у позивача, відсутність доказів неправомірного заволодіння позивачем розпискою, свідчать, що відповідач зобов'язань щодо повернення суми позики до теперішнього часу є не виконали.
Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем надано розрахунок 3% річних за користування позиченим коштами за період з 07.02.2018 по 20.09.2018 у розмірі 1841,10 грн. та з урахуванням індексу інфляції - 3900 грн., загальна сума складає 105741,10 грн., з якими погоджується суд.
А тому, оскільки відповідач зобов'язання щодо повернення позичених коштів не виконав, відповідно до приписів статтей 1048 та 625 ЦК України, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню три проценти річних та інфляційні витрати від простроченої суми.
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме стягнення з відповідача боргу за договором позики від 07.02.2018 у розмірі 105741,10 грн., яка складається з суми основного боргу - 100000 грн, 35 річних - 1841,10 грн. та 3900 грн. - інфляційних витрат.
Судовий збір підлягає стягненню в порядку ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного, ст.ст. 1046 -1050 ЦК України, керуючись ст. ст.6-13,81,133,141,258,259,263-265 ЦПК України,суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу- задовольнити у повному обсязі.
Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, інн НОМЕР_2) заборгованість за розпискою позичальника від 07 лютого 2018 року в сумі 105741 (сто п'ять тисяч сімсот сорок одну) гривню 10 копійок.
Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, інн НОМЕР_2) судовий збір у сумі 1060 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 14.01.2019.
Суддя -