Дата документу 05.03.2019 Справа № 336/2923/18
ЗапорізькИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 336/2923/18Головуючий у 1-й інстанції Дацюк О.І.
Пр. № 22-ц/807/466/19Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого Полякова О.З.

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2018 року по справі за скаргою ОСОБА_3, стягувач: ОСОБА_4, на постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Логвіна Олександра Івановича про опис та арешт майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця.

В обґрунтування вимог скарги зазначав, що в провадженні державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Логвіна О.І. знаходиться виконавче провадження згідно виконавчого листа № 2-1667/05, виданого 15.03.2005р. Шевченківським районним судом, про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини всіх видів заробітку.

07 травня 2018 року його мати поштою отримала постанову старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Логвіна О.І. від 26.04.2018р. ВП № 56076824 про опис та арешт майна боржника, згідно якої при виконанні виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів, здійснено опис та накладено арешт на ј частки права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі права власності.

Позивач вважає, що йому незаконно було розраховано розмір заборгованості по аліментам, з урахуванням середньої заробітної плати за місцем його реєстрації, в той час як він з 2006 року офіційно отримує постійну заробітну плату в ПП «Діджитек». Зазначає, що державними виконавцями було втрачено копії чеків про переказ аліментів, а після не було з'ясовано розмір його заробітної плати. Згідно розрахунку ОСОБА_3 він не має заборгованості по сплаті аліментів, а навпаки, є переплата.

З вищезазначених підстав зазначає, що постанова старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Логвіна О.І. від 26.04.2018р. є незаконною, просив її скасувати.

В ході розгляду справи позивачем було подано клопотання про зупинення провадження по цій справі до прийняття рішення по справі №336/2922/18 за позовом ОСОБА_3 до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, третя особа ОСОБА_4, про визначення розміру аліментів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2018 року клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження по цій справі залишено без задоволення. Скаргу ОСОБА_3, стягувач ОСОБА_4, на постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Логвіна О.І. про опис та арешт майна залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2018 року, зупинити провадження з розгляду скарги ОСОБА_3, стягувач: ОСОБА_4, на постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя Логвіна О.І. про опис та арешт майна. Справу направити до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_3 у клопотанні про зупинення провадження суд першої інстанції виходив з того, що в межах розгляду скарги сторін виконавчого провадження судом перевіряється лише відповідність, підставність та законність дій та рішень державного виконавця, які вже вчинені в межах тих обставин, які існують на момент прийняття рішення державним виконавцем чи вчинення ним відповідних дій.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні скарги на постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Логвіна О.І. про опис та арешт майна, суд виходив з недоведеності скаржником порушення його прав державним виконавцем в ході виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі з таких мотивів.

З матеріалів справи вбачається та встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2005 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 09.03.2005 року до повноліття дитини (а.с. 4).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

З довідки державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя Логвіна О.І. станом на 27.09.2017 року вбачається, що розмір заборгованості ОСОБА_3 по аліментам становить 52016, 13 грн. (а.с. 7).

Станом на 01.12.2017 року розмір заборгованості збільшився до 55370,36 гривень, що підтверджено довідкою від 21.12.2017 ороку (а.с. 7, зворот).

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Логвіна О.І. від 26.04.2018 року в межах виконавчого провадження зі стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3М. аліментів накладено арешт на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3 на праві власності.

Стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна боржника. Арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Спеціальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», які регулюють питання звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника передбачено, що за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці(розділ 9 стаття 71).

Розрахунки державного виконавця з цього приводу не спростовані.

За таких обставин, погодитися з доводами ОСОБА_3 про те, що державний виконавець був не вправі виносити постанову про арешт його майна, в тому числі частини вказаної вище квартири, є неспроможними.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_3, як платника аліментів, не завершене, він має значну заборгованість по сплаті аліментів, а тому дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_3, є правомірними, прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, права та свободи боржника не було порушено. Судом обґрунтовано застосовані норми статей 50, 55, 74 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції, а тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Щодо апеляційної скарги в частині відмови ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про зупинення провадження колегія зазначає, що предмет оскарження по даній справі, а саме скасування постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС Логвіна О.І. про опис та арешт майна не пов'язаний з розглядом позову про визначення заборгованості зі сплати аліментів.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2018 року по цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 11 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: