КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/6565/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Сліпченка О.І., Мельника Я.С.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Форвард»на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Ірпінського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 рокуОСОБА_1 звернулась до Котелевського районного суду Полтавської області з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчогонапису, вчиненогоприватним нотаріусом Ірпінського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем 25.04.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 699 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 27922,64 грн..

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.05.2019 року приватним виконавцем Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження ВП №59071668 на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. від 25.04.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 699, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 27922,64 грн.. Однак, позивач вважає дії відповідача протиправними, а надані документи не давали нотаріусу можливість встановити безспірність заборгованості позивача, ураховуючи відсутність з боку позивача кредитної заборгованості перед АТ «Банк Форвард».

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 29 травня 2019 року цивільну справу за ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передано за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Ірпінського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем від 25 квітня 2019 року зареєстрований в реєстрі за № 699 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» грошових коштів у сумі 27922,64 грн.. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство «Банк Форвард» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення судом норм процесуального права та не в повній мірі дослідження обставин справи судом першої інстанції, просив судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, проте клієнтом умови договору виконані не було в результаті чого, видано виконавчий напис. В оспорюваному виконавчому написі зазначено, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 28.04.2016 року по 22.04.2019 року, загальна сума 27073,64 грн.. Звертає увагу, на те, що виписки по рахунку, оформлені у відповідності до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що доводило безспірність вимог. Вказує, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, та нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, тим паче не повинен повідомляти боржника про стан заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи безпідставними та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що сума боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, яка розрахована відповідачем на дату звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, не може бути визнана безспірною, оскільки розмір боргових зобов`язань позивача перед банком, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим випискою по рахунку позивача за Договором, що є порушенням вимоги п. 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не ураховано, що вказаний пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по Справі № 826/20084/14 - визнано незаконним та нечинним.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право на оскарження до суду нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії, передбачене статтею 50 Закону України «Про нотаріат».

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань.

Згідно пункту 2 Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по Справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме:

п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»;

доповнено розділ пунктом 11 такого змісту:

«11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;

б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;

в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;

ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу».

п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

«Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов`язати Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Так, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 встановлено, що зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не враховують положень п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якого, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Таким чином, законодавець забезпечує право боржника на захист його інтересів шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, у пункті 2 Переліку відсутня вимога про надання нотаріусу документів, які б підтверджували повідомлення боржника кредитором про наявність заборгованості та необхідність її погашення, що безперечно є порушенням прав боржника. Водночас, доповнений Постановою розділ Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» дозволяє кредиторам без повідомлення боржника здійснювати «односторонній» розрахунок заборгованості та звільняє кредитора від обов`язку доведення безспірності боргу, його суми та факту прострочення. За таких обставин нотаріус не може здійснювати захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису. Крім того, доповнений оскаржуваною постановою розділ Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» дозволяє кредиторам без повідомлення боржника здійснювати односторонній розрахунок заборгованості та звільняє кредитора від обов`язку доведення безспірності спору, його суми та факту прострочення, що згідно Постанови суду є порушенням вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Відповідно до п. 3.1., 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого ження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України; нормативно-правовий акт № 296/5 від 22.02.2012 наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Встановлено, що 25.04.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. на підставі заяви АТ «Банк Форвард», на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 699, яким нотаріусом запропоновано: звернути стягнення з громадянки України, якою є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Полтавська обл., РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Сума заборгованості, яка підлягає стягненню складає 27922,64 грн.. (а.с. 71)

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 11.05.2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 59071668 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. від 25.04.2019 року № 699 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 27 922,64 грн..(а.с. 8)

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 11.05.2019 рокунакладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 (а.с. 39-40)

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 20.05.2019 року в межах виконавчого провадження ВП № 59071668 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 9-10).

Судом першої інстанції при відкритті провадження у зазначеній цивільній справі, встановлено строк для подачі письмових заяв по суті справи до 15 серпня 2019 року, а також витребувано у нотаріуса копію справи щодо видачі виконавчого напису у строк до 15 серпня 2019 року. Банк та нотаріус отримали ухвалу суду з додатками 25 липня 2019 року, проте нотаріус в установлений законом строк, копію справи щодо видачі виконавчого напису не надав. Відповідач з порушення строку для подачі письмових пояснень, подав відзив на позовну заяву з додатками 13 вересня 2019 року (а.с.32,46, 48, 63).

На час ухвалення судового рішення, суду першої інстанції відповідач та треті особи не надали своїх письмових відзивів і заперечень.

Встановлено, що у матеріалах цивільної справи відсутні докази про направлення боржнику вимоги щодо добровільного погашення заборгованості у зазначеному розмірі, а також докази наявної безспірної заборгованості.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та вірно застосував ст. ст. 1050,1054 ЦК України та ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат».

Суд апеляційної інстанції не убачає порушень норм законодавства при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк надав нотаріусу не лише розрахунок заборгованості за кредитним договором, а і виписки по рахунку, оформлені у відповідності до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що доводило безспірність вимог, відхиляються судом апеляційної інстанції оскільки на підтвердження даних обставин, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази. А подані банком докази після спливу строку для подачі відзиву, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вони подані з порушенням строку визначеного судом та суд апеляційної інстанції не вбачає поважних підстав для його поновлення.

Доводи апеляційної скарги про те, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, та нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, тим паче не повинен повідомляти боржника про стан заборгованості за кредитним договором, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відповідачем не було подано доказів(виписки по рахункам, розрахунок заборгованості, вимогу) в строки встановлені судом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «03» грудня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко Я.С. Мельник О.І. Сліпченко