Справа № 206/6699/17
Провадження № 2/206/44/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Мороза К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Комунальне підприємство «Житлове господарство Самарського району» Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування, -

ОСОБА_4 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

29.09.1994 уповноваженим органом відповідачу разом із її сімєю у складі: позивача, та двох доньок, було видано ордер на проживання в житловому приміщенні квартирі АДРЕСА_1 (далі - квартира). З квітня 2014 року відповідач у вказаній квартирі не проживає, хоча продовжує бути зареєстрована за вказаною адресою. Позивачу відомо, що відповідач виїхала до Російської Федерації на постійне проживання, з боку позивача жодних перешкод відповідачу у проживанні в квартирі не чинилось. В той же час, позивач, у звязку із скрутним матеріальним становищем має намір звернутись до відповідного органу для отримання субсидії з метою погашення витрат з оплати житлово-комунальних послуг, однак реєстрація відповідача у вказаній квартирі, яка в ній не проживає, не дає можливості реалізувати вказаний намір. На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР позивач просив усунути йому перешкоди у користуванні житловим приміщенням, визнавши відповідача такою, що втратила право користування квартирою.

Відповідач позов визнала, не заперечувала проти задоволення, про що надала відповідну заяву, та додатково пояснила, що вона виїхала у місто ОСОБА_5 для постійного проживання (а.с. 97-99).

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

28.12.2017 суддею Самарського районного суду м. Дніпропетровська Зайченко С.В. відкрито провадження у справі.

Згідно розпорядження керівника апарату Самарського районного суду м. Дніпропетровська № 63-р від 10.04.2018 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв'язку із звільненням ОСОБА_6 з посади судді у відставку, здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2018 цивільну справу розподілено судді Маштаку К.С.

13.04.2018 дану справу прийнято до провадження суддею Маштаком К.С.

07.06.2018 ухвалою суду було задоволено заяву представника позивача та вирішено звернутись до компетентного суду Російської Федерації з судовим дорученням про правову допомогу, а саме: вручення документів відповідачу та поставити їй питання по суті справи. Провадження по справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду.

19.12.2018 провадження у справі було поновлено у звязку із надходженням документів щодо результатів виконання доручення, судове засідання призначено на 14.01.2019.

09.01.2019 на адресу суду від представника третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника.

14.01.2019 до канцелярії суду від позивача, також, надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

14.01.2019 складено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

23.07.1983 між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, про що Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис під № 338, прізвище «Козіна» змінено на «Приходько», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 004739, виданим 15.03.2005 повторно (а.с. 8).

29.09.1994 Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів ОСОБА_2 разом із сімєю у складі: чоловіка ОСОБА_1, доньок ОСОБА_8 та ОСОБА_9, було видано ордер на право зайняття житлового приміщення в порядку обміну, а саме: квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією відповідного ордеру (а.с. 9).

Згідно із копією довідки КП «ЖГСР» ДМР № 2822 від 28.10.2016 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Василя Симоненка (стара назва - Таманська)АДРЕСА_2 зареєстровані: чоловік ОСОБА_1, доньки ОСОБА_10, ОСОБА_3, онука ОСОБА_11 та ОСОБА_2 відповідач у справі (а.с. 10).

У відповідності до копії акту складеного 31.10.2016 та підписаного мешканцями квартир № № 13 та 15 у будинку № 1а, вул. ОСОБА_12, - ОСОБА_13 та ОСОБА_14, ОСОБА_2 за адресою: квартира АДРЕСА_3 (Таманській) в місті Дніпро з середини 2014 року і по день складання даного акту не проживає (а.с. 11).

Згідно із копіями квитанцій про сплату комунальних послуг вбачається, що за адресою: квартира АДРЕСА_4 (Таманській) в місті Дніпро відкрито особовий рахунок на імя ОСОБА_2 за яким здійснюється оплата комунальних послуг (а.с. 12-16).

За відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 12.03.2018 № 206/6699/17/6815/2018 ОСОБА_2 останній раз перетнула кордон України 22.05.2014 (напрям - виїзд) (а.с. 59).

Відповідно до копії паспорту Російської Федерації ОСОБА_2 13.09.2017 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1, р-н Майкопський, ОСОБА_5 Адигея (а.с. 100-101).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 64 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил норм процесуального закону щодо оцінки доказів.

Виходячи з аналізу статей 71, 72 ЖК УРСР слід дійти висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин непроживання такої тривалості.

Саме на позивача закон покладає обов'язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності (постанова Верховного Суду від 24.10.2018 справа № 490/12384/16-ц).

У роз'ясненнях, що містяться в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2, зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Абзацом 6 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Таким чином, встановивши, що відповідач дійсно з 2014 року за місцем реєстрації не проживає, та не має такого наміру у майбутньому, оскільки зареєстрована у місті ОСОБА_5 Адигея Російської Федерації де має намір постійно проживати, при цьому наявність будь-яких перешкод зі сторони позивача у проживанні за вказаною адресою відповідача судом не встановлена, суд приймає заяву відповідача про визнання позову та вважає за необхідним визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 16 у будинку № 1а по вулиці Василя Симоненка (Таманській) в місті Дніпро.

В той же час, ст. 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи той факт, що позивач є членом сімї наймача, тобто відповідача, доказів приватизації вказаної квартири суду не надано, а отже у суду відсутні підстави вважати, що позивач крім статусу «члена сімї наймача» є «власником/співвласником вказаної квартири», а тому формулювання позовної вимоги у редакції: усунути перешкоди позивачу у користуванні житловим приміщенням шляхом… є безпідставними.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 64, 71, 72 ЖК УРСР, ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, р-н Майкопський, Республіка Адигея Російської Федерації, паспорт Російської Федерації № 79 17 736965), треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (місцезнаходження: вул. Старокозацька, 58, каб. 213, ідентифікаційний код юридичної особи 40392181), Комунальне підприємство «Житлове господарство Самарського району» Дніпровської міської ради (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Агнії Барто, вул. 19, ідентифікаційний код юридичної особи 05451368), ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: квартира АДРЕСА_5 (колишня назва Таманській) в місті Дніпро.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.01.2019.

Головуючий суддя: К.С. Маштак