Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/1824/18
провадження № 2/632/40/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"04" березня 2019 р. Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Библіва С.В., при секретарі Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайському Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

У С Т А Н О В И В :

11.09.2018 року позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом, який обґрунтувала тим, що з 2014 року по травень 2016 року вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають спільну неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29.03.2017 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Сума стягнутих аліментів на даний час є недостатньою, оскільки дочка є інвалідом дитинства з 2016 року до 18 років з діагнозом вроджена вада серця. В січні 2017 року дитина прооперована та перебуває на «Д» обліку, як часто хвороблива дитина. Дочка перенесла етерихиоз, важка течія БЦЖ, вакцинації. До 8 разів на рік хворіє простудними захворюваннями, двічі мала гострий бронхіт. Через слабкий імунітет дитина постійно потребує антибіотикотерапії та препаратах для нормалізації функції кишечника. За останній час нею було дуже багато проведено витрат на лікування дитини, про що надано чеки на придбання ліків та інші витрати. Оскільки дитина постійно потребує медичного втручання, раз на пів року обстежуватися у лікаря, просить суд стягувати з відповідача на свою користь додаткові витрати на дитину у розмірі 1500,00 грн. щомісячними платежами і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 20.09.2018 року відкрито провадження у справі із призначенням її до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження на 24.10.2018 року, яке відкладено на 14.11.2018 року. У вказану дату суд ухвалою закрито підготовче провадження з призначенням справи до розгляду по суті на 29.11.2018 року. Двічі розгляд відкладався, спочатку за заявою сторони відповідача, а потім через зайнятість судді у кримінальному провадженні. 25.01.2019 року у судовому засіданні оголошено перерву для витребування додаткових доказів. 14.02.2019 року розгляд відкладено через витребування інших доказів.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Сторона відповідача, у судовому засіданні, не погодившись із позовними вимогами позивача, визнала їх частково, про що надала відзив на позов, письмову заяву та усні пояснення. Зокрема, сторона відповідача вважає, що немає підстав для щомісячного стягнення додаткових витрат на дитину у твердій грошовій сумі 1500,00 грн. Розмір додаткових витрат на дитину повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину і, дійсно, такі витрати мають бути стягнуті у твердій грошовій сумі, але не абстрактній 1500,00 грн. на місяць, а у певній конкретній сумі. Така сума має бути половиною суми, яку сплатила позивач у справі, і разовою. Вважає, що має сплатити на користь позивача разовою сумою у 572,36 грн. додаткових витрат на дитину, оскільки не всі чеки на придбання ліків та інших витрат позивача підтверджують те, що позивач додатково витратила дані кошти на дитину у звязку із станом її здоровя. З наданих позивачем документів на підтвердження понесених витрат на дитину відповідач бере до уваги лише деякі, а саме ті, які за призначенням лікаря вона повинна була придбати і придбала, але не ті які вона придбала не за призначенням. Також позивачем надано проїзні документи на сина, що не може бути належним доказом. Всього відповідач визнає, що позивач понесла витрат на дочку в сумі 1144,72 грн., а оскільки обидва батьки мають нести такі витрати, то з нього на користь позивача має бути стягнута саме сума у 572,36 грн.

Суд, вивчивши позовну заяву, відзив на позов, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази та документи, встановив обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ст. ст. 81-82 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом же встановлено та неоспорюється сторонами, що позивач та відповідач у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2014 року по травень 2016 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають спільну неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9). Дочка проживає разом із матірю, про що свідчить довідка з місця проживання (а.с.6). Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29.03.2017 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача (а.с.7-8). Дочка є інвалідом дитинства з 2016 року до 18 років з діагнозом вроджена вада серця, що вбачається з медичного висновку № 496/100 про дитину інваліда до 18 років від 13.10.2016 року (а.с.10). В січні 2017 року дитина прооперована та перебуває на «Д» обліку як часто хвороблива дитина, що вбачається з довідки Первомайської ЦРЛ від 10.09.2018 року (а.с.11).

З консультативних висновків від 24.11.2016 року, 10.05.2017 року, 09.11.2017 року, 10.05.2018 року (а.с.12-14,17) та виписок з медичних карт № 3570 та № 212 стаціонарного хворого 21.10.2016р.-27.10.2016р. та 25.01.2017р.-14.02.2017р. вбачається, що дитині необхідне спостереження кардіолога за місцем проживання, профілактика інфекційного ендокардиту, антибіотикотерапія з повторними консультаціями через 6 місяців.

Суд вважає, що при визначенні способу стягнення додаткових витрат на дитину необхідно вести мову про фактично зазнані або передбачувані витрати і мають вони бути у твердій грошовій сумі, на чому наголошується і у п.18 постанови ПВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Зокрема, на думку суду, при визначенні розміру додаткових витрат, які можуть бути понесенні у майбутньому, слід виходити з того, що позивач має надати суду розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Позивач же такого розрахунку не надала.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (п.24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (п.35), рішення від 30.05.2013 року в справі ОСОБА_4 проти України (п.32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Відповідач же не заперечує проти свого обовязку нести додаткові витрати на дитину у рівних частках із позивачем, оскільки вже це робив, і не ухиляється від цього. Так, при народженні ОСОБА_3 він її ніколи не залишав без батьківського піклування і допомоги. На час проведення операцій брав відпустки без збереження зарплати, перебував біля дитини і позивачки в медичному центрі дитячої кардіології та кардіохірургії в м. Києві; сплачував за проїзд до м. Києва матері дитини, утримував її та дитину в платній палаті, купував необхідні медикаменти та мед засоби, продукти харчування, оплачував роботу медперсонала. На підтвердження вказаного відповідачем надано чеки на придбання продуктів харчування, ліків та супутніх матеріалів, проїзних документів (а.с.55-60).

В судовому засіданні не заперечував в майбутньому нести подібні витрати, але хотів би, щоб вони були підтвердженні позивачем документально, а тоді він готовий у будь-який час сплатити їх половину.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що у даному спорі можна вести мову лише про стягнення половини розміру реально понесених витрат позивачем, що документально підтверджені.

З копії медичної картки дитини вбачається, що ОСОБА_3 з вересня 2018 року по січень 2019 року на прийомах у лікарів призначалася ціла низка медикаментів (а.с.112-119). На підтвердження понесених витрат на придбання вказаних ліків позивач надала фіскальні чеки (а.с.5, 81-82).

Суд погоджується з частковим запереченням сторони відповідача про те, що не всі вказані ліки придбавалися позивачем суто по рецептах лікарів і для потреб дитини, оскільки, як вбачається з тої ж медкарти та чеків:

з 11.09.2018 року по 14.09.2018 року дитині призначено імунофлазид, оросепт, бронхомакс, бісептол, ельцет на суму згідно чеку 539,74 грн., а інші ліки на суму 285,60 грн. дитині не призначалися;

з 24.10.2018 року по 26.10.2018 року протифлазид, мукалтин, бронхомакс, з яких придбано лише бронхомакс на суму 62,50 грн., а решта ліків на суму 334,74 грн. дитині не призначалося;

з 09.11.2018 року по 13.11.2018 року та з амізон, бронхомакс, ельцет та з 26.11.2018 року по 30.11.2018 року ізоприназин і оросепт, проте позивач жодного з вказаних препаратів не придбавала;

з 11.12.2018 року по 14.12.2018 року ліки не прзначалися, а позивач з дитиною їздила на плановий огляд;

з 24.12.2018 року по 02.01.2019 року флуцінар, ізоприназін, бронхомакс, тизин, з яких придбано лише перший та третій препарат на суму 168,90 грн.;

за призначенням від 11.01.2019 року для дитини придбано ліків на суму 373,58 грн., решта ж ліків не є дитячими і використовувалися позивачем.

Таким чином, з наданих позивачем чеків на придбання ліків на суму 3073,17 грн., а також квитків на суму 691,42 грн., а всього - 3764,59 грн., суд визнає тільки суму у 1144,72 грн. такою, що, дійсно, витрачена на лікування дитини, а решта суми є недоведеною.

Оскільки тягар на понесення додаткових витрат на дитину є у батьків обопільним, то вказана вище сума має бути поділена між ними у рівних частках, а саме 572,36 грн., яка підлягає до стягнення. У решті позовних вимог у задоволенні слід відмовити.

Враховуючи те, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Держави пропорційно до задоволених вимог. Сума судового збору, яка підлягала б стягненню при подачі позову, складає 704,80 грн., а позовні вимоги задоволені на 38,16%, то стягненню підлягає 268,95 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13, 81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 185 СК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути разово з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини інваліда дитинства ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 572, 36 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 268,95 грн.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня виготовлення повного його тексту.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.АДРЕСА_1, і.н. 28246083.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, 1/2 м-н.,буд.58,кімн.203; фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7.АДРЕСА_2, і.н. НОМЕР_1.

Повний текст рішення виготовлено 14.03.2019 року.

Суддя: ОСОБА_5