ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1341/19 Номер провадження 22-ц/814/3012/19Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Пікуль В.П., Триголов В.М.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2019 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення поновного тексту судового рішення не зазначені) у страві за позовом ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради про визнання незаконними та скасування рішень, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, визнання недійсним договору оренди землі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1

Роз`яснено позивачу право на звернення з зазначеним позовом до Полтавського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, і направити справу для продовження слухання справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на момент подання позову на спірну земельну ділянку зареєстровано право оренди, тобто виник спір про право, позивач оскаржує не лише бездіяльність та рішення органів місцевого самоврядування, а й договір оренди землі, отже вважає, що даний спір не є публічно-правовим.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2019 року ОСОБА_1 пред`явила у суд позов до Лохвицької міської ради, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Лохвицької міської ради щодо не розгляду з її заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки :00:002:1233 у власність площею 2,0000 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Лохвицької міської ради Полтавської області за межами населеного пункту;

- визнати незаконними та скасувати рішення Лохвицької міської ради від 18.04.2019 року №25 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності для ведення особистого селянського господарства на території Лохвицької міської ради»;

- визнати незаконними та скасувати рішення Лохвицької міської ради від 18.04.2019 року №26 «Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)»;

- визнати незаконними та скасувати рішення Лохвицької міської ради від 23.05.2019 року №11 «Про проведення земельних торгів у формі аукціону (аукціон)»;

- визнати недійсними результати земельних торгів у формі аукціону № 18372 від 05 липня 2019 року щодо лоту № 35399;

- визнати недійсними з моменту укладення договір оренди від 07.2019р., укладений між Лохвицькою міською радою та ОСОБА_2 , переможцем земельних торгів у формі аукціону № 18372 від 05 липня 2019р. року щодо лоту № 35399 на земельну ділянку кадастровий номер :00:002:1351 (площею 7.4154 га) та скасувати його державну реєстрацію, номер запису про право 3237772;

- зобов`язати Лохвицьку міську раду затвердити документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території адміністративного підпорядкування Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лохвицької міської ради на користь ОСОБА_1 всі судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що внаслідок незаконної бездіяльності, яка виявилася у не розгляді питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, подальшого проведення земельних торгів, за результатами яких укладений договір оренди земельної ділянки із ОСОБА_2 , позивач була позбавлена права на отримання у власність землі.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суддя суду першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 21 березня 2018 року (справа № 14-5зц18), від 21 березня 2018 року (справа № 536/233/16-ц), від 24 квітня 2018 року (справа №14-120цс18), від 25 квітня 2018 року (справа № 552/9255/15-а), від 19 червня 2018 року (справа № 12-61гс18), від 28 листопада 2018 року (справа №536/158/16-ц) сформулювала правові позиції щодо визначення підсудності справ у спорах про оскарження рішень органів місцевого самоврядування, що стосуються питань виділення земель у власність чи користування.

Основними критеріями згідно практики Верховного Суду при вирішенні питання щодо предметної юрисдикції у цій категорії справ є такі.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її власність. А відмова особі у наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність в неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Якщо особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування (у власність), за результатами розгляду яких ці органи приймають відповідні рішення, то в цих правовідносинах відповідач (орган місцевого самоврядування) реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду, оскільки такі рішення (про затвердження проекту землеустрою або ж про відмову у затвердженні проекту землеустрою) не породжують у особи речового права на земельну ділянку.

Вимоги про визнання рішення незаконним мають розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

У такому разі вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Орган місцевого самоврядування, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до ст.5 ЗК України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб`єктом земельних відносин. У цьому спорі учасники земельних правовідносин не підпорядковані один одному, а отже, суб`єкт владних повноважень - орган місцевого самоврядування - владних управлінських функцій не здійснює.

Такий спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, а також визнання недійсним договору оренди, укладеного на підставі такого незаконного рішення.

У справі, яка розглядається, ОСОБА_1 , зокрема заявила вимогу про визнання незаконними низки рішень Лохвицької міської ради (№25 і №26 від 18.04.2019 року, №11 від 23.05.2019 року), а також недійсними земельних торгів від 05 липня 2019 року, в результаті яких у ОСОБА_2 виникло речове право (право користування) на земельну ділянку, на яку претендує сама ОСОБА_1 .

Окрім того, ОСОБА_1 заявлена вимога про визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки, який укладений між Лохвицькою міською радою і ОСОБА_2 на підставі (в результаті реалізації) неправомірних, на переконання позивача, рішень цього органу місцевого самоврядування.

Отже, аналіз заявлених позовних вимог, обставин, які на зроблено посилання, у підтвердження їх обґрунтованості дає підстави для висновку про те, що фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовних вимог про визнання рішень незаконними є оспорювання цивільного речового права іншої заінтересованої особи.

Таким чином, спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відтак, слід визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги, у зв`язку з чим ухвала судді суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали справи направленню до Лохвицького районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Керуючись ст.367, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2019 року скасувати, матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради про визнання незаконними та скасування рішень, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії направити до Лохвицького районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 02 грудня 2019 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: В.П. Пікуль

В.М.Триголов