Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2019 Справа №607/23844/19

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності, припинення права спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності, припинення права спільної сумісної власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить індивідуальний житловий будинок загальною площею 172,9 кв., розташований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2012 року та витягом про державну реєстрацію прав № 36607341 від 07 грудня 2012 року. Між сторонами, як співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 , виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна, і згоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння між ними не досягнуто. Належність будинку на праві спільної сумісної власності суперечить інтересам позивача, оскільки вона не має можливості розпорядитися цим майном шляхом дарування дочці.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просить суд визначити, що розмір її частки в праві спільної сумісної власності на житловий будинок площею 172,0 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , становить Ѕ ідеальна частка, розмір частки ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності на житловий будинок площею 172,0 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , становить Ѕ ідеальна частка; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності, припинення права спільної сумісної власності. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судове засіданні не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у ї відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, ознайомившись із заявами сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2012 року (справа № 1915/15819/12) встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без шлюбу, визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на індивідуальний житловий будинок загальною площею 172,9 кв., який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Як слідує з витягу про державну реєстрацію прав № 36607341 від 07 грудня 2012 року, виданого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль), на підставі вищевказаного рішення суду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є власниками житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорта, виготовлено 20 листопада 2018 року TзOB «Міське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 172,0 кв.м.

Відповідно до інформаційної довідки, виданої 18 липня 2019 року TзOB «Міське бюро технічної інвентаризації», 19 листопада 2018 року проведено обстеження житлового будинку по АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовані: житловий будинок під літ. «В» загальною площею 172,0 кв.м, в тому числі житловою площею - 68,8 кв.м, навіс під літ. «Г», огорожа № 1. За рахунок встановлення дверних блоків у арочні пройоми, що не належить до самочинного перепланування згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 9 серпня 2012 року за № 404, загальна площа житлового будинку зменшилась на 0,9 кв.м.

Як слідує з довідки № 2082, виданої 19 липня 2019 року ДП «Комунальник-1», ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 а. Разом з нею зареєстровані: чоловік - ОСОБА_2 , донька - ОСОБА_3 .

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частинами 1 та 2 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок що знаходиться по АДРЕСА_1 , частки сторін у цьому нерухомому майні є рівними, що ними не заперечується.

Відтак, виходячи з рівності часток та обраного позивачем способу захисту свого порушеного права, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та виділити ОСОБА_1 у приватну власність Ѕ ідеальну частку житлового будинку площею 172,0 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; виділити ОСОБА_2 у приватну власність Ѕ ідеальну частку житлового будинку площею 172,0 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 у приватну власність Ѕ ідеальну частку житлового будинку площею 172,0 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_2 у приватну власність Ѕ ідеальну частку житлового будинку площею 172,0 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування судового збору 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська