Справа № 303/1529/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 листопада 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.

за участі секретаря Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року (головуючий суддя Куцкір Ю.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , треті особи: Мукачівська районна державна нотаріальна контора та орган опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернулася до суду із даним позовом, який мотивувала наступним.

Будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5 , яка 25.12.2006 склала заповіт і заповіла все своє майно та все те, що буде їй належати на час смерті внуку ОСОБА_6 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої відкрилася спадщина. На день смерті ОСОБА_5 з нею були зареєстровані ОСОБА_7 , 1959 року народження, ОСОБА_6 внук, 1981 року народження, ОСОБА_1 внук, 1986 року народження. ОСОБА_6 прийняв спадщину за заповітом, оскільки проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляв про відмову від неї, проте не оформив свідоцтво про право на спадщину. 03.11.2007 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , який на день своєї смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті останнього відкрилася спадщина, в тому числі до спадкової маси увійшов житловий будинок, який належав ОСОБА_6 на підставі заповіту його баби ОСОБА_5 . Оскільки спадкодавець ОСОБА_6 заповіт не залишив, тому спадщина відкрилася за законом і єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 є його малолітній син ОСОБА_3 . Однак, в лютому місяці 2018 року ОСОБА_4 стало відомо, що будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 - брату її колишнього чоловіка, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Оскільки малолітній син померлого - ОСОБА_3 - є спадкоємцем першої черги, просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер І-910, видане 06 грудня 2017 року ОСОБА_1 , видавник: Шпеник ОСОБА_8 , державний нотаріус Мукачівської районної державної нотаріальної контори, та визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 63,80 кв.м., житлова площа 33,50 кв.м. з господарськими будівлями (літня кухня Б; сараї В, Г; вбиральня Д; гараж Е; ворота 1; огорожа 2; колодязь Н) в порядку спадкування за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_6 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року позов задоволено і повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

У скарзі, зокрема, зазначається, що судом першої інстанції не враховано, що покійним ОСОБА_6 спадщина прийнята не була, оскільки ним не було зареєстровано право власності на нерухоме майно, яке входить до складу спадщини, відповідно до чинного законодавства; у разі скасування судом оспорюваного свідоцтва про право на спадщину, немає перешкод для оформлення прав ОСОБА_3 на спадкове майно у нотаріальному порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦПК України.

Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Рідні брати спадкодавця мають право на спадкування у другу чергу (ст. 1262 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що згідно Заповіту від 25.12.2006 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на випадок своєї смерті, все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом матиме право, заповіла внуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 16 т.1).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20 т. 2).

Згідно повторного Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.09.2017 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8 т.1).

З листа Мукачівської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області №13002/14 від 14.03.2018 вбачається, що 06.12.2017 на підставі заяви на видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , нотаріальною конторою заведено Спадкову справу №472/2017 за померлим ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє місце реєстрації якого було АДРЕСА_1 . Спадкоємцем майна ОСОБА_5 по заповіту був її онук ОСОБА_6 , який прийняв спадщину по заповіту, але не оформив свої спадкові права та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті брата ОСОБА_6 (а.с. 18 т. 1).

Постановою Мукачівської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області №135/02-31 від 16.03.2018 відмовлено ОСОБА_4 , яка діяла від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_5 , оскільки 06.12.2017 нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 19 т.1).

У матеріалах спадкової справи №472/2017, заведеної за померлим ОСОБА_6 (а.с.6-37 т. 2) міститься виписка з погосподарської книги №06 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 , видана Лохівською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області 09.11.2017 № 02-09/266, відповідно до якої на момент смерті жительки АДРЕСА_1 ОСОБА_9 , 1958 р.н. (померла ІНФОРМАЦІЯ_7 ), з нею за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_5 - мати, 1930 року народження (померла 2010 року); ОСОБА_10 - чоловік, 1959 року народження (помер 2012 року), ОСОБА_6 син, 1981 року народження (помер 2016 року) та ОСОБА_1 син, 1986 року народження (а.с. 14 т. 2). Отже, ОСОБА_9 - мати ОСОБА_6 та ОСОБА_1 - була донькою ОСОБА_5 , та померла раніше від своєї матері.

Згідно виписки з погосподарської книги №06 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 , виданої Лохівською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області 13.04.2017 № 02-09/102, на момент смерті жительки АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , 1930 року народження (померла 2010 року), з нею за вищевказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_7 зять, 1959 року народження, помер 2012 року, ОСОБА_6 , 1981 року народження, помер 2016 року та ОСОБА_1 , 1986 року народження (а.с. 15 т.2).

Як зазначалось вище, згідно Заповіту від 25.12.2006 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на випадок своєї смерті, все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом матиме право, заповіла внуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.21 т.2).

Згідно виписки з погосподарської книги №06 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № 02-0427-1, виданої Лохівською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області 10.11.2017 № 02-09/268, на момент смерті жителя АДРЕСА_1 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з ним за вищевказаною адресою був зареєстрований ОСОБА_1 брат 1986 року народження (а.с. 16 т.2).

Отже, встановлено, що ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на будинок АДРЕСА_1 , який останній успадкував за своєю бабою ОСОБА_5 на підставі заповіту.

Саме у зв`язку з цим ОСОБА_1 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за своїм братом ОСОБА_6 . Встановивши відповідні обставини, нотаріус видав Маурер М.Т. свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний будинок (а.с.35 т.2). Таким чином, спростовується твердження представника відповідача про те, що померлий ОСОБА_6 не прийняв спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_5 .

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №117637765 від 20.03.2018 вбачається, що власником будинку АДРЕСА_1 з 18.03.2010 року була ОСОБА_5 , а з 06.12.2017 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 21-23 т. 1).

В той же час встановлено, що ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_11 шлюб було зареєстровано 03.11.2007 (а.с.27 т. 2), та розірвано заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 07 липня 2012 року. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 26.05.2008 року (а.с. 9 т. 1).

Таким чином, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_3 .

Відповідач є спадкоємцем другої черги. Проте, подаючи до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, ОСОБА_1 зазначив, що крім нього, інших спадкоємців за законом (ст. 1261 ЦК України) до майна померлого немає (а.с.6 т.2).

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Зважаючи на те, що ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги, є малолітнім, а отже, відповідно до положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, тому відповідач ОСОБА_1 , як спадкоємець другої черги не мав права на спадкування. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер І-910 від 06 грудня 2017 року, виданого ОСОБА_1 державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю., і підстав для скасування рішення суду в цій частині немає.

В той же час, вирішуючи питання про визнання за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , суд неправильно застосував норми матеріального права.

Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В даному випадку, нотаріусом біло відмовлено законному представнику ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_5 , оскільки 06.12.2017 нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Оскільки вказане свідоцтво визнане недійсним, перешкод для оформлення спадкових прав ОСОБА_3 на спірний будинок у нотаріальному порядку - немає, а відтак позовна вимога ОСОБА_4 про визнання за ОСОБА_3 права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування задоволенню не підлягає.

Зважаючи на викладене, через неправильне застосування норм матеріального права, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 слід скасувати з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні такої вимоги відмовити. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1); при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов?язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов?язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч.10); якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13).

При пред`явленні позову за дві позовні вимоги було сплачено 1409,60 грн судового збору - по 704,80 грн за кожну вимогу (а.с.36 т. 1). За подачу апеляційної скарги було сплачено 2305,50 грн (а.с.177 т.1). Оскільки задоволенню підлягає одна позовна вимога, тому з відповідача на користь законного представника малолітнього позивача слід стягнути 704,80 грн у відшкодування судового збору, сплаченого за таку позовну вимогу. Оскільки у задоволенні іншої позовної вимоги слід відмовити, тому із законного представника малолітнього позивача на користь відповідача слід стягнути 1152,75 грн у відшкодування судового збору, сплаченого за таку вимогу при поданні апеляційної скарги. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 447,95 грн судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ст. 381 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 скасувати, та у задоволенні цієї вимоги відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 447,95 грн судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2019 року.

Головуюча: Судді: