ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2547/17 Номер провадження 22-ц/814/2852/19Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В.

суддів: Карпушина Г.Л., Панченка О.О.

за участю секретаря судових засідань Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк " ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою предстаника АТ КБ " ПриватБанк" - Крилової О.Л.

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2019 року

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року представник АТ КБ « ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову вказав, що 28.02. 2012 року між учасниками справи був укладений кредитний договір №б/н у вигляді Анкетьи заяви, згідно з яким відповідачу було надано кредит в розмірі 12000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

В зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, станом на 29.12.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 29562,95 грн, з яких: заборгованість за кредитом 10242,90 грн, процентів за користування кредитом -4774,19, пеня за порушення строків погашення кредиту 12661,91, штраф ( фіксована частина) 500 грн, штраф ( процентна складова) -1383, 95 грн, яку він прохає стягнути.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2019 року позов Акціонерного товариства Комерційного Банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ " ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 10242,90 грн. та судовий збір в розмірі 1600 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено існування між учасниками у справі кредитного зобов`язання, та дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частинні стягнення заборгованості за тілом кредиту. Разом з тим, відмовляючи в стягненні іншої частини заборгованості судом вказано, що позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді заяви анкети не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів як стягнення процентів, пені та штрафних санкцій за користування кредитними коштами.

Не погодившись із вказаним рішенням представник позивача оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги Банку. В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що відсутність підпису Позичальника на спірних Умовах та правилах не свідчить про те, що останній з ними не ознайомлений, та не підтверджує відсутність договірних відносин між сторонами саме на цих умовах, оскільки позичальник підписуючи Анкету засвідчив свою згоду на отримання кредиту саме на таких умовах. Також, вказав, що відповідач не звертався до Банку із письмовими заявами про розірвання кредитного договору, а продовжував знімати кошти та здійснювати відповідні погашення, що вказує, що ним було погоджено зміну відсотків.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28 лютого 2012 року між учасниками по справі укладено кредитний договір б/н, шляхом звернення відповідача до банку з Анкетою -заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У вказаній заяві строк дії договору не встановлений, процентну ставку не визначено/ а.с.11/.

Згідно зазначеної заяви відповідач погодився з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

В матеріалах справи мається довідка про умови кредитування за кредитною карткою « Універсальна» 30 днів пільгового періоду, під 3% річних на місяць. Вказана довідка відповідачем не підписана. / а.с.12/

Згідно пункту 2.1.1.5.5 умов надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Звертаючись з позовом до суду, Банком вказано, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, станом на 29.12.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 29562,95 грн, з яких: заборгованість за кредитом 10242,90 грн, процентів за користування кредитом -4774,19, пеня за порушення строків погашення кредиту 12661,91, штраф ( фіксована частина) 500 грн, штраф ( процентна складова) -1383, 95 грн

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Як встановлено судом першої інстанції, заява та довідка про умови кредитування не містять доказів того, що Банком був наданий кредит згідно Умов та правил надання банківських послуг, наявних в матеріалах справи, та що саме вони є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що зазначені умови та правила надання банківських послуг мала на увазі відповідач, підписуючи заяву, та відповідно не доведено, чи брала на себе зобов`язання відповідач щодо сплати неустойки та штрафу в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Саме такий висновок, висловлено Великою палатою Верховного Судом в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Банком не доведено які саме Умови та Правила були чинними на момент укладення договору та з якими був ознайомлений відповідач при підписанні заяви, що унеможливлює визначити розмір процентів, розмір пені та штрафів за порушення строків сплати кредитних коштів.

Спростовуючи висновки місцевого суд, апелянт вказує, що відповідач користуючись кредитними коштами шляхом їх зняття та відповідного погашення визнав заборгованість по кредиту та умовами кредитування, що підтверджується роздруківкою по картковому рахунку.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Проте, які саме Умови та Правила були чинними на момент укладення договору, з якими був ознайомлений відповідач при підписанні заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку з анкети встановити не можливо.

Також, у своїх поясненнях відповідач заперечувала щодо суми отриманого кредиту, оскільки її заява не містить розміру бажаного кредиту.

Відповідно до довідки Банку, на момент укладення анкети заяви, кредитний ліміт становив 0, 06.04.2012 року його було збільшено до 5000 грн, 26.12.2012 року до 8000 грн., 24.04.2014 року до 12000 грн.

У пункті 2.1.1.2.3 умов та правил надання банківських послуг, зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до пункту 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг.

В свою чергу, колегією суддів встановлено, що відповідачем постійно використовується кредитна картка шляхом знімання відповідної суми та періодичним поповненням кредитної картки, що підтверджується випискою по карті / а.с. 123-126/. Постійне використання кредитних коштів підтверджує визнання відповідачем збільшення кредитного ліміту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 10242,90 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника АТ КБ " ПриватБанк" - Крилової О.Л. - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2019 року залишити без змін..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2019 року.

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: ___________________Г.Л.Карпушин ______________ О.О.Панченко