Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2019 Справа №607/23323/18

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх доводів позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку загальною площею 55,9 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належала померлій як члену колишнього колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку загальною площею 55,9 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належала померлому як члену колишнього колгоспного двору. Після смерті ОСОБА_3 у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 231 за 2008 рік, тобто має місце спадкування за законом, так як померлою за життя заповіт складений не був. Позивач ОСОБА_1, як син, являється спадкоємцем за законом першої черги, який спадщину прийняв, оскільки був зареєстрований та постійно проживав разом із матір'ю на час відкриття спадщини. Чоловік померлої ОСОБА_4 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 відмовився на користь позивача ОСОБА_1, про що подав заяву до нотаріальної контори від 02 квітня 2008 року. Інший син померлої ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини після смерті матері не подавав та вважається таким, що спадщини не прийняв. Після смерті ОСОБА_4 у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 106/2018. За життя, а саме 19 лютого 2018 року, спадкодавець ОСОБА_4 склав заповіт за № 1-03, зі змісту якою вбачається, що на випадок своєї смерті все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і все те, що буде належати йому на день смерті та на що він буде мати право заповів ОСОБА_1 Позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належні померлим частини житлового будинку, проте постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 17 жовтня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 та за законом після смерті матері ОСОБА_3 з підстав належності будинку до колишнього колгоспного двору, відсутності правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на належні померлим частини будинку.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 звернувся до суду та просить визнати з ним право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 55,9 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з яких ? частина - в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ? частина - в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

17 грудня 2018 року ухвалою суду закрито підготовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, призначено справу до судового розгляду по суті на 10 січня 2019 року о 12 год. 00 хв.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, відзиву не подавав, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення судом позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду листа про розгляд справи у його відсутності.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Як слідує із свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 23 жовтня 1961 року, виданого Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, 19 жовтня 1961 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб із ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3, виданого Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 15 лютого 1974 року, позивач ОСОБА_1 являється сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4, виданим Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про смерть № 24.

Згідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 10 квітня 2008 року, наданого Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 заведена спадкова справа №231.

24 вересня 2009 року ОСОБА_1 звертався до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3.

Чоловік померлої ОСОБА_4 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 відмовився на користь позивача ОСОБА_1, про що подав заяву до нотаріальної контори від 02 квітня 2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_5, видане виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 26 жовтня 2018 року № 754, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 01 липня 1990 року - двір колгоспника, членами якого були: голова двору - ОСОБА_4, 1937 р.н.: дружина - ОСОБА_3, 1942 р.н.; син - ОСОБА_2, 1965 р.н.; син - ОСОБА_1, 1974 р.н.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 19 березня 2018 року №325, станом на 16 березня 2018 року по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1.

Як слідує із інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 327 від 20 березня 2018 року, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 як за головою колишнього колгоспного двору на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 грудня 1990 року на підставі рішення виконкому №267 від 28 грудня 1990 року та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №46.

Інформаційна довідка Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 328 від 20 березня 2018 року, засвідчує, що державна реєстрації житлового будинку за вищевказаною адресою за ОСОБА_3 не проведена.

За життя, 19 лютого 2018 року ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений секретарем сіл Товстолуг і Застінка Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, зі змісту якого вбачається, що на випадок своєї смерті все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і все те, що буде належати йому на день смерті та на що він буде мати право заповів ОСОБА_1.

Відповідно до довідки Великогаївської сільської ради від 26 жовтня 2018 № 753, на день смерті ОСОБА_4 разом з ним в житловому будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 - син, 1974 р.н., ОСОБА_7 - невістка, 1975 р.н., ОСОБА_8 - онука, 1997 р.н., ОСОБА_9 - онука, 1998 р.н.

Згідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 13 березня 2018 року, наданого Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, після смерті спадкодавця ОСОБА_4 заведена спадкова справа №106//2018.

13 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4.

Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори №2911/02-14 від 17 жовтня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 та за законом після смерті матері ОСОБА_3 з підстав належності будинку до колишнього колгоспного двору, відсутності правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на належні померлим частини будинку.

Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В силу ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

В судовому засіданні встановлено та довідкою Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області підтверджено, що станом на 01 липня 1990 року у житловому будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, отже кожен з них набув у спільну сумісну власність по ? частини вказаного нерухомого майна. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію Закону України «Про власність», який був чинним на той час.

Позивач є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, який у зв'язку з відсутністю у спадкодавців правовстановлюючого документа на належну їм частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1, тау зв'язку з тим, що державна реєстрація права власності на будинковолодіння за спадкодавцями не проведена, оскільки на момент побудови житлового будинку діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав, позбавлений можливості оформити свої права на спадкове майно, а тому звернулася з відповідним позовом до суду.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі шляхом визнання за позивачем права власності на ? частину житлового будинку загальною площею 55,9 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з яких ? частина - в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ? частина - в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 83,206, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 55,9 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з яких ? частина - в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ? частина - в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1688 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_2

Третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 05466080, місцезнаходження: вул. Котляревського, 27, м. Тернопіль.

Повний текст судового рішення складено 17 січня 2019 року.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська