Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 755/4941/16-ц

провадження № 61-31702св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва,

третя особа:Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року у складі судді Виниченко Л. М. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Панченка М. М., Волошиної В. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва (надалі - КП «ШЕУ Дніпровського району» м. Києва) про визнання зайнятості на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Позовна заява мотивована тим, що він працював на посаді асфальтобетонника в КП «ШЕУ Дніпровського району» м. Києва у період з 01 січня 1988 року до 09 липня 1991 року та з 11 червня 1998 року по 30 червня 2009 року.

Позивач посилався на те, що невизнання КП «ШЕУ Дніпровського району м. Києва посади асфальтобетонника такою, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, за результатами атестацій робочих місць, за умови праці в період з 11 червня 1998 року до 13 листопада 2007 року, порушує його соціальні гарантії.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати його зайнятість у період з 11 червня 1998 року до 13 листопада 2007 року на посаді асфальтобетонника КП «ШЕУ Дніпровського району» м. Києва такою, що відноситься до робіт із шкідливими умовами праці, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано зайнятість ОСОБА_1 у період з 11 червня 1998 року по 13 листопада 2007 року за професією асфальтобетонника в КП «ШЕУ Дніпровського району м. Києва» до робіт зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що фактично за результатами атестації робочих місць за умовами праці робота за професією асфальтобетонника віднесена до робіт із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року апеляційну скаргу КП «ШЕУ Дніпровського району м. Києва» залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року в адміністративній справі № 755/2544/15-а визнано доведеним, що у період з 11 червня 1998 року по 13 листопада 2007 року професія асфальтобетонника в КП «ШЕУ Дніпровського району» м. Києва віднесена до робіт зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі КП «ШЕУ Дніпровського району м. Києва», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 21 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»,

за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку

за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що за результатами атестації робочих місць на підприємстві відповідача від 03 червня 1999 року робоче місце асфальтобетонника у 1999 році не було віднесено до посад, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до КП «ШЕУ Дніпровського району м. Києва» із заявою про надання уточнюючої довідки відповідного зразка для підтвердження пільгового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній на пільгових умовах для оформлення пенсії за віком (а.с. 14 т. 1).

Листом від 10 березня 2016 року № 62/1-131 КП «ШЕУ Дніпровського району м. Києва» повідомило про те, що асфальтобетонники не мають права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 за 1999 та 2004 роки (а.с. 16 т. 1).

Згідно з даними трудової книжки наказом від 10 червня 1998 року № 41к ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 11 червня 1998 року асфальтобетонником третього розряду у шляхово-ремонтну службу ШЕД Дніпровського району м. Києва; наказом від 17 березня 2003 року № 30к переведений асфальтобетонником четвертого розряду шляхово-ремонтної дільниці; наказом від 18 листопада 2004 року № 137к переведений з 18 листопада 2004 року асфальтобетонником п`ятого розряду дорожньо-ремонтної служби; наказом від 25 червня 2009 року № 92к звільнений з 30 червня 2009 року за пунктом 1 статтею 36 КЗпП України (а.с.7-10 т. 1).

Відповідно до листа КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району м. Києва» від 09 лютого 2016 року № 62/1-56 ОСОБА_1 працював на посаді асфальтобетонника в експлуатаційному лінійному управлінні автомобільних шляхів Дніпровського району м. Києва з 01 січня 1988 року (наказ від 31 грудня 1988 року № 71к) по 09 липня 1991 року (наказ від 09 липня 1991 року № 38к) і з 11 червня 1998 року (наказ від 10 червня 1998 року № 41к) по 30 червня 2009 року (наказ від 25 червня 2009 року № 92к) (а.с.11 т.1).

Встановлено, що експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів Дніпровського району м. Києва реорганізоване у КП «Шляхово-експлуатаційну дільницю по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району м. Києва» з 01 липня 1987 року.

Рішенням Київської міської ради від 02 жовтня 2001 року № 54/1488 КП «ШЕД по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» реорганізовано в КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них» Дніпровського району м. Києва, про що також наявний запис у трудовій книжці позивача (а.с. 40 т.1).

Встановлено, що атестація робочих місць вперше проводилася у 1999 році (наказ від 03 червня 1999 року № 49), потім - у 2004 році (наказ від 19 липня 2004 року № 78) та у 2007 році (наказ від 14 листопада 2007 року № 108).

Згідно з додатком № 1 до наказу від 19 липня 2004 року № 78 «Про проведення атестації робочих місць» КП «ШЕУ Дніпровського району м. Києва» до переліку професій, за якими надається щорічна додаткова відпустка, доплата до зарплати та харчування, віднесено посаду асфальтобетонника (а.с.13, 61, 62 т.1).

Встановлено, що наказом від 14 листопада 2007 року № 108 на підприємстві була проведена атестація робочого місця: асфальтобетонника й визначено право на пенсію на пільгових умовах з 14 листопада 2007 року (а.с.8-9,11 т.1).

За результатами атестації робочих місць (робоче місце асфальтобетонника) у 1999 році (наказ від 03 червня 1999 року № 49) та у 2004 році (наказ від 19 липня 2004 року № 78) право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 не підтверджено.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 49 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Статтею 62 Закону України № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року, затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок застосування Списків № 1 та № 2).

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження стажу).

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці відомостей про стаж роботи, що визначає право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та їх характер, а не право особи на пільгову пенсію. Дана довідка призначена для подальшого її подання особою, що оформляє пенсію, відповідним органам Пенсійному фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і право особи на пенсію на пільгових умовах.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 у період з 11 червня 1998 року по 30 червня 2009 року працював на посаді асфальтобетонника в КП «ШЕУ Дніпровського району» м. Києва.

23 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до КП «ШЕУ Дніпровського району м. Києва» із заявою про надання уточнюючої довідки відповідного зразка для підтвердження пільгового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній на пільгових умовах для оформлення пенсії за віком (а.с. 14 т. 1).

Однак листом від 10 березня 2016 року № 62/1-131 КП «ШЕУ Дніпровського району м. Києва» повідомило про те, що асфальтобетонники не мають права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 за 1999 та 2004 роки.

Наказом від 03 червня 1999 року № 49 по КП «ШЕУ Дніпровського району» м. Києва «Про проведення атестації робочих місць» Додаток № 1 робота за професією асфальтобетонника віднесена до робіт із шкідливими і важкими умовами праці.

Суть позовних вимог ОСОБА_1 зводиться до визнання його зайнятості у період з 11 червня 1998 року по 30 червня 2009 року за професією асфальтобетонника в КП «ШЕУ Дніпровського району» м. Києва на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, обов`язковою умовою наявності у працівника права на пенсію за віком на пільгових умовах, крім іншого, є підтвердження такого права результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації), та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у врегулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації визначають, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закон № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

За результатами атестації робочих місць (робоче місце асфальтобетонника) у 1999 році (наказ від 03 червня 1999 року № 49) та у 2004 році (наказ від 19 липня 2004 року № 78) - право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 не підтверджено.

28 грудня 2015 року КП «ШЕУ Дніпровського району» м. Києва звернулося до Головного управління Держпраці в Київській області Державної служби України з питань праці з проханням опрацювати та надати правовий висновок щодо законності проведених атестацій робочих місць у період з 1999 по 2012 роки.

Листом Головного управління Держпраці в Київській області Державної служби України з питань праці від 19 лютого 2016 № 4.2/1707 повідомлено, що проведені КП «ШЕУ Дніпровського району» атестації робочих місць за умовами праці відповідають Порядку проведення атестації, Методичним рекомендаціям.

Установлено, що атестація робочих місць у КП «ШЕУ Дніпровського району» м. Києва вперше була проведена у 1999 році (наказ від 03 червня 1999 року № 49), згодом - у 2004 році (наказ від 19 липня2004 року № 78); 2007 році (наказ від 14 листопада 2007 року № 108), тобто своєчасно, кожних п`ять років відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій.

На посаді асфальтобетонника ОСОБА_1 працював у період з 11 червня 1998 року по 30 червня 2009 року.

Згідно з результатами атестації робочих місць на підприємстві відповідача від 03 червня 1999 року робоче місце асфальтобетонника у 1999 році не було віднесено до посад, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, а лише давала право на щорічну додаткову відпустку за особливий характер праці.

Задовольняючи позов суди попередніх інстанцій не врахували, що за результатами атестації робочих місць (робоче місце асфальтобетонника) у 1999 році (наказ від 03 червня 1999 року № 49) та у 2004 році (наказ від 19 липня 2004 року № 78) - право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 не підтверджено, а тому дійшли помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки суди неправильно застосували норми матеріального права і ухвалення нового судового рішення не потребує встановлення фактичних обставин справи, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416,418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва, третя особа: Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання зайнятості на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці по списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк