Номер провадження 2/243/365/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Гусинського М.О.,

при секретарі - Мірошниченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №19 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції, третя особа ОСОБА_3, про визнання фізичної особи батьком дитини, зобов'язання внести зміни до актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції, третя особа ОСОБА_3, про визнання фізичної особи батьком дитини, зобов'язання внести зміни до актового запису про народження дитини, пояснюючи свої вимоги наступним: її батьки, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, проживали у цивільному шлюбі з 1987 року. Вона народилась у жовтні 1988 року, народження зареєстровано Відділом РАЦС по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області відповідно до актового запису про народження № 1490 від 03.11.1988 року.

У зв'язку з тим, що на той час її мати не перебувала в шлюбі та не було спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів про народження провівся за прізвищем матері, а ім'я, по батькові та національність батька дитини було записано за вказівкою її матері відповідно до ч.2 ст. 55 діючого на той час Кодексу про шлюб та сім'ю, а саме : у відомостях про її батька був вказаний ОСОБА_2.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 8 від 05.10.2018р., відомості про батька були записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України: при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за вказівкою.

В дійсності її батьком є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батьки офіційно зареєстрували шлюб тільки у липні 2012 року.

ЇЇ батьківство ОСОБА_2 ніколи не заперечувалось, ОСОБА_2 спілкувався з нею, цікавився її особистим життям, проводив спільно час, приймав активну участь у вихованні, навчанні та догляді, отже ОСОБА_2 ніколи не заперечував у батьківстві відносно ОСОБА_1

Просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, батьком дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, та зобов'язати ВРАЦС по м. Слов'янську внести відповідні записи до актового запису про її народження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, про те, що він повністю визнає позовні вимоги, так, як дійсно є батьком ОСОБА_1, просить розгляд справи проводити без його участі.

Представник третьої особи ВДРАЦС в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу та просить суд винести рішення згідно діючого законодавства.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, зазначивши, що ОСОБА_2 дійсно є батьком її доньки ОСОБА_1

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 03.11.1988 року відділом ЗАГС Слов'янського виконкома, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5, її батьками записані - батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3, актовий запис № 1490 (а.с. 7).

Таким чином, ім'я та по-батькові батька ОСОБА_1 за актовим записом про народження та свідоцтвом про народження , яке зазначене як «ОСОБА_2», повністю співпадає з дійсним ім'ям та по-батькові відповідача ОСОБА_2.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька зазначені відповідно ч.1 ст. 135 СК України, батьком ОСОБА_1 зазначено ОСОБА_2 (а.с.9).

Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Преамбула та ст.ст.7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов'язків по вихованню дітей.

Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Враховуючи, що відомості про батьківство відповідача ніким та нічим не спростовано, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Позивач вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат не заявляє.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 138 СК України, ст.ст. 12, 13, 19, 81, 85, 133, 141, 142, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ст.ст. 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції, третя особа ОСОБА_3, про визнання фізичної особи батьком дитини, зобов'язання внести зміни до актового запису про народження дитини - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_1, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, батьком дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, народженою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7

Зобов'язати Слов'янський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, актовий запис № 1490 від 03 листопада 1988 року відповідно до рішення суду, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_1, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, виключивши відомості про батька ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов'янського міськрайонного суду М.О.Гусинський