Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

№ 610/3273/18

№ 2/610/46/2019

15.11.2019 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: Стригуненко В.М.

за участі

позивача: представника адвоката Горват І.І.,

відповідача: представника адвоката Бєжанової А.В.,

секретарів: Денисової В.С., Паточка А.М., Турченкової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, перерахованих на утримання дитини, з урахуванням 3% річних за користування чужими грошовими коштами, стягнення моральної шкоди, відшкодування витрат на правову допомогу,

в с т а н о в и в:

Позивач просить:

1)стягнути з ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти перераховані ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_3 у розмірі 28270 доларів США (796083 гривень згідно ставки НБУ на день подачі позову 30.10.2018 року);

2)стягнути з ОСОБА_2 3% річних у зв'язку з безпідставним одержанням та користуванням грошовими коштами у сумі 133146 гривень;

3)стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 30000 гривень;

4)стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 95000 гривень. (а.с. 6).

На обґрунтування позову посилається на те, що в період з 2005р. по 2012р. позивач проживав без реєстрації шлюбу з відповідачем, їх спільне проживання однією сім'єю відбувалося з різною тривалістю. В 2009р. ОСОБА_1 виїхав на заробітки до Чеської Республіки, де по теперішній час проживає та офіційно працевлаштований. В 2012р., позивач та відповідач поновили подружнє життя, внаслідок чого, ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дитина - ОСОБА_3 . Після народження сина стосунки у подружжя остаточно погіршилися, ОСОБА_1 знаходився та проживав в Чеській Республіці, однак постійно підтримував та допомагав фінансово дружині. У 2017 році їх відносини, як подружжя, припинились.

В період 2013-2017р.р., оскільки позивач вважав себе батьком дитини, з самого її народження перераховував грошові кошти на її утримання на загальну суму 28 270 доларів США. ОСОБА_2 в період 2016 по 2018р.р. безпідставно почала створювати різні перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 зі своїм сином. Розпорядженням № 722 від 03.10.2017 року органу опіки та піклування Балаклійської РДА було встановлено порядок спілкування батька ОСОБА_1 з сином та зобов'язано ОСОБА_2 не перешкоджати спілкуванню ОСОБА_1 зі своїм сином. Однак, не зважаючи на дане розпорядження, ОСОБА_2 і на далі продовжувала створювати перепони у спілкуванні з сином та всіляко уникала зустрічей з позивачем.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області у справі від 06.04.2018р. виключено відомості про ОСОБА_1 , як батька дитини, з актового запису про народження дитини. Дане судове рішення є підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом, оскільки, встановлено, що відповідач незаконно та безпідставно отримувала з нього кошти на утримання дитини протягом 2013-2017р.р. Крім того, позивач вважає, що йому була спричинена моральна шкода, оскільки була принижена його честь і гідність, підірваний авторитет серед друзів та родини, коли виявилося, що дитина не його. У позивача різко погіршився стан здоров'я - набув захворювання на невроз, і він вимушений був проходити стаціонарне та амбулаторне лікування, реабілітацію, оплачувати медикаментозні препарати, консультації лікарів, психологів.

Відповідач позов не визнала, представник відповідача надала відзив, в якому вказала, що жодної домовленості між відповідачем, як матір`ю ОСОБА_4 ОСОБА_5 , та позивачем щодо грошового (матеріального) утримання дитини не було. Саме позивач особисто виявив бажання ОСОБА_6 своїм сином та надати йому своє прізвище. ОСОБА_7 надалі, за власним бажанням та на власний розсуд пересилав з-за кордону грошові кошти ОСОБА_2 . Фактично, певний час у між ними були шлюбні відносини. ОСОБА_1 запевняв ОСОБА_2 , а вона сприймала, що всі кошти, які він переводив їй, спрямовані на облаштування спільного побуту. Документів, які б містили відмітки про призначення грошового переказу «на утримання дитини» не надано. За весь період, коли ОСОБА_2 особисто отримувала грошові перекази від ОСОБА_1 , вони були саме на її ім`я з нагоди тих чи інших свят чи подій подружнього життя, та (або) на господарські потреби. Під час кожного приїзду ОСОБА_1 на територію України, вони ходили разом за покупками, продуктами харчування, разом облаштовували житло, мали спільний побут, на свята їздили до родичів, тобто поводили себе як подружжя. Жодного рішення суду про стягнення з позивача коштів на утримання дитини не існує. З пологового будинку ОСОБА_1 дитину не забирав, хоча йому достеменно було відомо про народження сина, побачив він дитину вперше тоді, коли ОСОБА_8 виповнилося 7 місяців, приїхавши в м. Балаклія у грудні 2013 року на святкування Нового року.На час подання вказаної позовної заяви і представнику позивача і позивачу достеменно відомо, що саме за позовною заявою ОСОБА_1 виключено відомості про нього як батька з актового запису народження дитини.Рішеннями районного та апеляційного судів доведено відсутність кровного споріднення між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . За таких обставин, зі змісту позову взагалі не зрозуміло, яке право ОСОБА_1 , на думку позивача порушено, чи то безпідставне користування його майном на утримання дитини, яку він своєю не вважає, чи то право батька на безперешкодне спілкування з сином ( з відповідними батьківськими обов`язками).Позивач послався на те, що 10.10.2017р. щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП - невиконання матір`ю обов`язку щодо виховання дітей. Однак рішення за результатами його розгляду до позовної заяви не надано.Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 06.04.2018 року не може свідчити на підтвердження безпідставно набутого ОСОБА_2 майна за рахунок ОСОБА_1 , оскільки предметом цієї цивільної справи було виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про народження ОСОБА_3 . Крім того, кримінальне провадження № 0000020 від 15.02.2018 року за постановою слідчого Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області закрито 13.05.2018 року у зв`язку з відсутністю складу злочину. У якості доказу спричинених ОСОБА_1 моральних страждань, крім довідки з приймального відділення лікарні м. Ужгород, не надано жодного документу. Виходячи із Договору № 01/1-18/юр про надання правової допомоги від 8 лютого 2018 року, Договору № 02/1-18/юр від 27 лютого 2018 року та змісту доданих до них рахунків - фактури, засвідчено, що виконано повний обсяг робіт в наданні послуг. Дати виконання робіт відповідно рахунків фактури - 8 лютого 2018 року та 27 лютого 2018 року відповідають дню укладення самих Договорів. З цього вбачається, що за один день укладено і договір про надання юридичних послуг і роботи виконано в повному обсязі. За першим Договором № 16-17/юр про надання правової допомоги від 14 серпня 2017 року дата складання акту виконаних робіт взагалі не зазначена. За таких обставин, позовна вимога щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача суми витрат на правничу допомогу в розмірі 95000 гривень задоволенню не підлягає (а.с. 80-94).

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що ним надано належні і допустимі докази, які вказують, що саме на утримання дитини спрямовувались кошти позивачем, які відповідач отримувала шляхом прямої вимоги у позивача (інколи шантажем). Доказом, який підтверджує самий факт отримання коштів відповідачем, є належно завірений і переведений в Чеській республіці і долучений до матеріалів справи «Список відправлених грошових переказів ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_11 через систему «MONEYpolo» з Чеської Республіки в період з 20.01.2013р. - по 05.08.2017р.на загальну суму 28 270 дол.США. Також доказом є смс-переписка між позивачем та відповідачем з приводу надання грошей на дитину, відеозапис шанатажу відповідача. ОСОБА_2 своїми діями фактично шантажувала позивача з тим, щоб вимагати гроші нібито на утримання сина, переховувала дитину, фактично навіть не підпускала малолітнього ОСОБА_5 до батька підійти, принизила в присутності сторонніх осіб честь і гідність позивача, підірвала авторитет серед друзів та рідних, що спричинило перенесення сильного стресу та проблеми з серцем, також призвело до втрати значної суму грошей 28 270 доларів США. Тому позивач оцінив суму моральних збитків цілком адекватну своїм душевним стражданням. Відповідач переховувала дитину впродовж майже 2-х років 2017-2018 р.р. Її було притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківського обов'язку. ОСОБА_2 постійно вимагала гроші від позивача на дитину, при чому давала неправдиві відомості, що нібито їх спільний син потрапляв до лікарні, потребував ліків, на що позивач відсилав їй кошти (а.с. 112-119).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з зазначених у ньому підстав. Вказав, що експертизою встановлено, що позивач не є батьком дитини відповідача. Позивач перераховував їй гроші на утримання дитини, будучі впевненим у своєму батьківстві, а вона весь час знала хто справжній батько, проте безпідставно ці гроші отримувала. Позивачу не відомо про існування будь-якого судового рішення про стягнення з нього аліментів, жодних договорів про сплату аліментів між сторонами укладено не було, виконавчого провадження з цього приводу також не існує.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що між стронами були стосунки як між чоловіком та дружиною з приводу утримання дитини, яку позивач вважав своєю. З матеріалів справи не вбачається, що ці платежі призначались саме на утримання дитини, жодних розписок відповідача про отримання грошей на утримання дитини не існує. Крім цього, позивач має право на власний розсуд розпоряджатись своїми майном та коштами, тому перераховував гроші добровільно. Жодного рішення про стянення з нього аліментів не існує, тому ці кошти не були отримані відповідачем безпідставно.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 7 зворот).

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 06.04.2018 року, яке набрало законної сили 18.10.2018р., ухвалено виключити відомості про ОСОБА_1 , як батька, з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 справи № 610/2972/17 2/610/22/2018 а.с. 188-190).

Висновком експертного дослідження № 8-Д від 04.10.2017р. встановлено, що ОСОБА_12 може бути біологічним батьком ОСОБА_3 з ймовірністю 99,% (т. 1 справи № 610/2972/17 2/610/22/2018 а.с. 38-41).

Висновком експерта № 681 від 06.09.2018 року встановлено, що біологічна спорідненість ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 виключається. Біологічне батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 виключається (т. 2 справи № 610/2972/17 2/610/22/2018 а.с. 14-26).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З ухвали Карлівського районного суду Полтавської області від 11.04.2018 року, яка набрала законної сили 11.04.2018р., вбачається, що ОСОБА_2 зверталась із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 24500 гривень щомісячно, провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову (а.с. 100-101).

Жодних доказів того, що відповідач в подальшому зверталась з іншим позовом про стягнення аліментів з позивача на утримання дитини суду не надано, як і доказів того, що існує відповідне рішення суду, яким на позивача було покладено обов`язок сплачувати аліменти на дитину.

Із списку відправлених грошових переказів ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_13 за період з 01.01.2012р. до 28.01.2019р. (а.с. 123-127) не вбачається, що ці кошти перераховувались саме на утримання дитини. Крім того, кошти перераховувались не тільки на ім`я ОСОБА_2 але й ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , останній переказ був здійснений 17.09.2017р.

Також із роздруківки смс-переписки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_2 просила у ОСОБА_1 грошей на одяг, гуртки та няньку для дитини (а.с. 136-143). Проте із дат у повідомленнях видно, що ця переписка відбувалась в період 2014-2017р.р. ще до висновку експертизи від 06.09.2018 року та до ухвалення рішення Балаклійським районним судом Харківської області від 06.04.2018 року, яке набрало законної сили 18.10.2018р., якими було встановлено, що позивач не є батьком дитини.

В матеріалах справи наявна копія протоколу про адміністративне правопорушення Серії АА № 687413 від 10.10.2017 року, складеного відносно ОСОБА_2 за порушення ч. 1 ст. 184 КУпАП, проте постанови у вказаній справі про адміністритивне правопорушення суду надано не було (а.с. 147-148).

Постановою слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області від 13.05.2018 року кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 умисно, шахрайським шляхом, знаючи, що батьком її сина є інша особа, заволоділа його грошовими коштами у розмірі 10119 доларів США, закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 103-104).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту цієї норми матеріального права вбачається, що зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності сукупності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Частина 1 ст. 1213 ЦК України передбачає, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними, (ст.ст. 1214 ч. 2 ст. 536 ЦК України). Відносини щодо стягнення індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми врегульовані ст. 625 ЦК України.

Позивачем проведено розрахунок належних до стягнення з відповідача сум за користування грошовими коштами, разом з тим, суду не надано доказів, що кошти, які він перераховував відповідачу, були спрямовані саме на утримання дитини, із списку відправлених грошових переказів цього не вбачається. Жодного рішення про стягнення аліментів з позивача на утримання дитини ухвалено не було, натомість, як визнав сам позивач, будучі впевненим у своєму батьківстві, він добровільно перераховував вказані кошти відповідачу, а відтак, недобросовісності з приводу отримання коштів з боку відповідача під час розгляду справи не встановлено, тому позов в частині стягнення безпідставно отриманих коштів та 3% річних задоволенню не підлягає.

Згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правовідношення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач посилався на те, що йому була завдана моральна шкода діями відповідача, яка перешкоджала йому спілкуватися з дитиною, вимагала шляхом шантажу з нього гроші на утримання дитини, і що у нього через це погіршився стан здоров`я, він проходить лікування та реабілітацію після нервового зриву та душевного хвилювання. На підтвердження цих обставини він надав лише довідку про те, що він звертався до приймального відділення центральної міської лікарні м. Ужгород (а.с. 25).

Крім того, вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, тому задоволенню не підлягає з огляду на те, що в цій частині вимог позивачу відмовлено.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Склад та розмір витрат, пов 'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Горват І.І. 14.08.2017р. було укладено договір № 16-17/юр про надання правничої допомоги щодо підготовки, ведення та реєстрації позову щодо умов приймання участі батька у вихованні сина та режиму відвідування його за місцем проживання батька (а.с. 26-27); 08.02.2018р. договір № 01/1-18/юр щодо участі у цивільному процесі по справі № 610/972/17 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька дитини з актового запису (а.с. 28-29); 27.02.2018р. договір № 02/1-18/юр щодо представництва у кримінальному провадженні № 0000020 від 15.02.2018р. (а.с. 30-31). З вказаних договорів вбачається, що вони стосуються представництва позивача в інших справах.

До матеріалів справи позивачем долучено платіжні доручення про переказ коштів ОСОБА_16 (а.с. 128-130), довідку з АТ «ПриватБанк» про перераховані кошти за придбання квитків в період 2017-2018р.р. на прізвище ОСОБА_16 (а.с. 133-136).

Крім того, до матеріалів справи долучено копію «Книги обліку доходів ФОП ОСОБА_16 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено 95110 гривень (а.с. 144-146).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір також не підлягає відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Повністю відмовити в позові.

Дата складання повного судового рішення 20 листопада 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 : місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий В.М. Стригуненко