РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Рівне

Справа № 557/505/19

Провадження № 22-ц/4815/1488/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач -Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2019 року в складі судді Пацка Д.В., проголошене в смт.Гоща,

в с т а н о в и в:

У березі 2019 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 відповідно до підписаної заяви № б/н від 2.07.2008 року отримала кредит у розмірі 3100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

В зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором станом на 18.02.2019 року утворилася заборгованість в розмірі 13966,27грн., яка складається з: 4190,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2741,72грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5231,04грн. - заборгованість за пенею, 900,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 250 грн. - штраф (фіксована частина), 653,16грн. - штраф (процентна складова).

АТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 13966,27 грн.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 02.07.2008 року, яка складається із непогашеного тіла кредиту у сумі 3100 грн. У задоволенні позову у іншій частині відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що укладений між сторонами кредитний договір від 2.07.2008 року у вигляді підписаної заяви-анкети, не містить обов`язку відповідачки по сплаті процентів, пені та штрафів за несвоєчасність сплати боргу, а тому стягненню з останньої на користь позивача підлягає лише сума непогашеного тіла кредиту в розмірі 3100 грн.

У апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмовлених позовних вимог, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що при розгляді справи суду слід врахувати постанови Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №356/1635/16-ц, від 28.03.2019 року у справі №428/2873/17, від 6.02.2018року у справі №755/2720/16-ц, від 17.04.2019 року у справі №666/388/16-ц та у справі №415/5971/17, відповідно до висновків яких не підписання позичальником Умов та правил надання банківських послуг, не ознайомлення з їх змістом, повне чи часткове виконання сторонами умов договору не є підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин.

Вказує на неправомірність відмови банку у стягненні відсотків та просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості по простроченому тілу кредиту, пені, штрафів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилом ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Хоча, ОСОБА_2 апеляційної скарги на рішення суду в частині стягнення з неї частини тіла кредиту не подавала, а АТ КБ «Приватбанк» оскаржує його в частині відмови у стягненні решти тіла кредиту та неустойки, апеляційний суд вважає за необхідне встановити, чи існує заборгованість по тілу кредиту та наявність підстав для стягнення неустойки, їх розмір та на підставі ч.4 ст.367, ст.376 ЦПК України вийти за межі доводів апеляційної скарги.

Без з`ясування обставин, що мають значення для справи, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та підстав, на які посилався позивач на їх обґрунтування, висновок суду про часткове задоволення позову не можна вважати обґрунтованим і вважати, що у цій справі виконано завдання цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Апеляційним судом встановлено, що 2.07.2008 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якої отримала кредит у розмірі 3100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

За укладеним 2 липня 2008 року із Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого на даний час є ПАТ КБ «ПриватБанк», договором про надання банківських послуг ОСОБА_3 отримала картку кредитка «Універсальна,30 днів пільгового періоду» № 763329, дата відкриття рахунку 2.07.2008року, зі встановленим первісно кредитним лімітом у сумі 100 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць (а.с. 9).

За цим договором було відповідачці видано декілька карток.

З виписки по картрахунку, що був відкритий для виконання укладеного договору, довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що крім кредитної картки № НОМЕР_1 , дата відкриття 2 липня 2008 року, термін дії (місяць/рік) - 01/10, було видано наступні кредитні картки: № НОМЕР_2 , дата відкриття 20 серпня 2012 року, термін дії (місяць/рік) - 11/15; № НОМЕР_3 , дата відкриття 16 вересня 2013 року, термін дії (місяць/рік) - 07/17, № 056422, дата відкриття 6 серпня 2014 року, термін дії (місяць/рік) - 05/18. .

При цьому, всі перелічені картки обліковуються єдиним картрахунком, виписка за яким додана позивачем до апеляційної скарги, а відтак, мають єдину систему обліку заборгованості. Тобто, доступ до карткового рахунку відбувався через декілька карток, у даному випадку через чотири картки.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 2 липня 2008 року ОСОБА_1 з часу укладення договору вчинялися дії щодо виконання зобов`язань, здійснювалося погашення заборгованості за наданим кредитом.

Останнє погашення за кредитним договором було здійснено 18 травня 2018 року у розмірі 503,73 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами.

Підписана відповідачкою анкета-заява містить базову процентну ставку-3% в місяць на залишок заборгованості та умову про сплату штрафів у розмірі 250грн.+5% від суми позову, у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, більш ніж на 120 днів.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості по неустойці, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 2.07.2008 року, банк додав довідку про Умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового та Витяг з Умов та Правил про надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно наданих позивачем розрахунків у ОСОБА_1 станом на 18.02.2019 року утворилася заборгованість в розмірі 13966,27грн., яка складається з: 4190,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2741,72грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5231,04грн. - заборгованість за пенею, 900,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 250 грн. - штраф (фіксована частина), 653,16грн. - штраф (процентна складова).

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки інформація у ній повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано при розгляді вказаної справи.

Апеляційний суд вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ "ПриватБанк" у період - з часу виникнення спірних правовідносин (2.07.2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19.03.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів кредитор та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, однак додана до позовної заяви «Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з підписом позичальника містить умови, зокрема щодо сплати пені та порядку її нарахування.

Разом із тим, відповідачка не спростовувала факт укладення 2.07.2008 року між сторонами кредитного договору у вигляді заяви-анкети.

Підписана між сторонами заява-анкета не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Згідно наданого банком розрахунку вбачається, що за період з 1.06.2015 року по 18.02.2019 року відповідачкою в кредит отримано кошти у загальному розмірі 3254,24грн.

За цей період позивачем нараховувались проценти, виходячи із ставки 3,6 % в місяць (43,2% річних), а не 3% (36% річних), як передбачено анкетою - заявою, тобто у завищеному розмірі.

У цьому розрахунку заборгованість по процентах відсутня. Вони нараховані за вказаний період у загальній сумі 9164,07 грн., які погашені банком за рахунок кредиту (стовбець «відсотки погашені за рахунок кредиту»), що призвело фактично до безпідставного збільшення тіла кредиту та в подальшому нарахування процентів на проценти, що чинним законодавством не передбачено (ст.1048 ЦК України).

Також проценти нараховані на суму вказану у стовбці «складова заборгованості за наданим кредитом», яка відрізняється (є більшою, включено пеню) від сум заборгованості по тілу кредиту (поточне + прострочене) та до нарахованої таким чином суми процентів, ще й неодноразово застосовано коефіцієнт 2.

Отже, банк, безпідставно нараховуючи проценти у збільшеному розмірі (3,6%) на заборгованість по тілу кредиту і, погашаючи їх за рахунок кредиту, незаконно та штучно збільшував суму заборгованості по тілу кредиту, та нараховував проценти на проценти плюс пеню, та ще й у подвійному розмірі.

Згідно розрахунку вбачається, що за період з 10.09.2015 року по 18.05.2019 року в рахунок заборгованості по пені (штрафам), комісії відповідачкою банку сплачено 2300грн. Всього ОСОБА_1 за цей період сплачено 7786,24 грн., які банком направлено на погашення поточного тіла кредиту у сумі 1714,19грн., простроченого тіла кредиту - 3272,05грн. та пені (штрафів) -2300грн.

Обґрунтовуючи позов, АТ КБ «Приватбанк просить стягнути 6131,04грн. пені, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 653,16грн. штрафу (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст.611 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може двічі бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши правову позицію із цього питання у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

За правилами частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про те, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, строків виконання зобов`язань за указаним кредитним договором, свідчить по недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, тому вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.

Враховуючи вище встановлені обставини збільшення банком тіла кредиту та те, що відповідачка фактично отримала в кредит у банку кошти у сумі 3254,24грн., а сплатила -7786,24 грн., підстави для стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту у сумі 6932,07 грн. та штрафах у сумі 903,16грн. відсутні

Покликання апеляційної скарги на безпідставність відмови судом першої інстанції в задоволенні позовних вимог в частині процентів не заслуговують на увагу, оскільки такі вимоги АТ КБ «Приватбанк» у цій справі не заявлялись і рішення судом першої інстанції не ухвалювалось.

Зважаючи на те, що внаслідок неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції помилково вважав, що анкета-заява не містить умов сплати позичальником процентів, пені та штрафів, а суму заборгованості по тілу кредиту визначив, виходячи із суми встановленого кредитного ліміту, зазначеного у позовній заяві без належного дослідження розрахунку, апеляційний суд приходить до висновку про скасування судового рішення, з постановленням нового -про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч.1 та 13 ст.141 ЦПК України судові витрати понесені по оплаті судового збору у загальній сумі 4802,5 грн. віднести за рахунок АТ КБ «Приватбанк».

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст.ст.204, 526,599,611,634,1048, 1050 ЦК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2019 року скасувати.

Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 02.07.2008 року відмовити.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести у сумі 4802,5 грн. за рахунок Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення ухвалено та виготовлено 3 грудня 2019 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Гордійчук С.О.