Справа № 466/9095/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Зими І.Є.

за участі секретаря Назаркевич Ю.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в залі суду, в м. Львові, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Шевченківський районний відділ ДМС України у м. Львові про встановлення факту постійного проживання особи на території України , -

в с т а н о в и в:

01.11.2019р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, за участю зацікавленої особи Шевченківського районного відділу ДМС України у м. Львові, в якій просить ухвалити рішення, яким встановити факт її постійного проживання на території України станом з 24 серпня 1991 року включно .

Заяву мотивує тим, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові, з народження проживала по АДРЕСА_1 , де і була зареєстрована. 22.05.1990р. вона отримала паспорт громадянина СРСР. З того часу, і до квітня 2000 року вона мешкала без реєстрації у АДРЕСА_2 . Однак, після припинення існування СРСР у 1991 році, вона не встигла здійснити заміну паспорта на паспорт громадянина України.

Так, в 2001 році вона була засуджена за вчинення злочину до 7 років 6 місяців позбавлення волі, а з 2007 по 2016 рік відбувала покарання за вчинення іншого злочину в Орджонікідзевській колонії № 79 у Дніпропетровській області. Під час перебування в місцях позбавлення волі, її було знято з реєстрації за вищевказаною адресою, а паспорт громадянина СРСР був втрачений.

За таких обставин, вона зверталась через керівництво Орджонікідзевській колонії № 79 до місцевого відділу міграційної служби в Дніпропетровській області із заявою про видачу паспорта громадянина України, замість втраченого. Однак отримала відповідь про те, що даною службою не встановлено її належності до громадянства будь-якої держави.

Після звільнення з місць позбавлення волі, повернувшись до м. Львова, вона знову намагалась отримати паспорт громадянина України у Шевченківському районному відділі ДМС у м. Львові, а також у ЦНАПі Сихівського району м. Львова. Однак отримала відмову з тих підстав, що про місце її проживання відсутня жодна інформація. Відтак, їй було рекомендовано звернутись до суду.

Зважаючи на викладене, просить її вимоги задовольнити, встановивши факт її проживання на території України на день проголошення незалежності, станом на 24.08.1991р., на підставі чого вона зможе отримати паспорт громадянина України.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засідання вказані вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у заяві.

Представник зацікавленої особи Шевченківського РВ ДМС України у м. Львів в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце судового розгляду був повідомлений у визначений законом спосіб.

Заслухавши пояснення заявника та її представника, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п.5 ч.2 ст. 295 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч.2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.1 Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» №5 від 31.03.95 р., що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення або зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку ч.2 ст.256 ЦПК України (ст. 315 ЦПК, згідно змін від 15.12.2017р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 (ст. 315 ЦПК) та залежить від підстав цього встановлення, предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Таким чином, реалізація права на набуття заявником ОСОБА_1 громадянства України залежить від встановлення судом факту її проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові, що стверджується копією, повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5). Згідно довідки ЖЕК № 43 (а.с.6), остання з народження була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1 . З листопада 1990 року по квітень 2000 року вона мешкала без реєстрації по АДРЕСА_2 , що вбачається з довідки ОСББ «Антонича 22» від 13.06.2017р (а.с.8). Цей факт також стверджується актом комісії даного ОСББ (а.с.9). Між тим, після припинення існування СРСР у 1991 році, вона не встигла здійснити заміну паспорта на п паспорт громадянина України. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 у м. Львові народила доньку ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про її народження.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 була засуджена Галицьким райсудом м. Львова до 7 років 6 місяців позбавлення волі. З 21.05.2007 року по 02.04.2016 рік вона відбувала покарання в місцях позбавлення волі, що стверджується довідкою начальника СІЗО № 34548 (а.с. 10).

За час перебування у виправній колонії її було знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а паспорт громадянина СРСР був втрачений.

До матеріалів справи долучені довідки, а саме форми 1 (а.с.7), Орджонікідзевського відділу УДМС в Дніпропетровській області від 17.12.2015р. (а.с.11), Шевченківської РА Львівської міської ради від 16.08.2019р. (а.с.12), з яких вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до вказаних органів, в тому числі і через керівництво Орджонікідзевської виправної колонії №79, про видачу їй паспорта громадянина України. Однак, згідно даних документів, не встановлено належності громадянства ОСОБА_1 до будь-якої держави, а за відомостями реєстру територіальної громади Шевченківського району м. Львова, остання на території району не числиться.

Належність та набуття громадянства встановлюється ЗУ «Про громадянство України» і може пов`язуватись із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідну ч. 1 ст. 3 даного Закону, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України.

Про належність до громадянства України може свідчити паспорт громадянина СРСР.

За наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 дійсно втратила паспорт громадянина СРСР, який був виготовлений 22 травня 1990 року серії НОМЕР_2 , що зазначено у формі №1 (а.с.7). Між тим, суд вважає доведеним той факт, що остання проживала на території України станом на проголошення незалежності, а саме 24 серпня 1991 року. Встановлення даного факту необхідне заявнику для виготовлення паспорту громадянина України. Відтак, суд вважає, що заява є підставною підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10,12,81,89,258-259, 263-265,293,294,315 ч.2,319 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на території України, станом на 24 серпня 1991 року включно.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,прож: АДРЕСА_1 .

Зацікавлена особа:Шевченківський районний відділ ДМС України у м. Львів ; м. Львів вул. Донецька, 3 .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. Є. Зима