Справа № 369/5278/19
Провадження № 2/369/2853/19
14.06.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Медведського М.Д.,
за участю секретаря - Головатюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва № 11 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -
У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою.
Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що ним, ОСОБА_1 05.02.2019р. було надано відповідачу ОСОБА_2 позику - грошові кошти в розмірі 1000 евро (одну тисячу евро) на строк до 12.02.2019 р.
Зазначені обставини підтверджуються доданою до позовної заяви, складеною Відповідачем власноруч та підписаний розпискою від 05.02.2019 року, згідно якої, Відповідач зобов`язувався повернути Позивачу позику суми коштів в розмірі 1200 евро до 12.02.2019р.
На момент подачі позовної заяви, згідно офіційному курсу НБУ 1 евро становить 30 гривень 12 копійок.
Таким чином сума боргу за розпискою в розмірі 1200 евро становить тридцять шість тисяч сто сорок чотири гривні.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , пеню в розмірі 1% за кожен день прострочення -24 939.36 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних від прострочення платежу -205 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати від прострочення платежу - 507.64 грн.
У судове засідання позивачка не з`явилась, до суду направила заяву про слухання справи у її відсутності, у якій підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду направив заяву про слухання справи у його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, просив задовольнити.
За згодою представника позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.
Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
05 лютого 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 (позикодавець) передав ОСОБА_2 (позичальник) у власність грошові кошти у сумі 1 000 (одна тисяча) евро.
На підтвердження укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору позики та передачі позикодавцем коштів на виконання його умов, відповідачем було представлено розписку про отримання ним від позивача грошових коштів у сумі 1 000 (одна тисяча) евро.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з умовами договору позики від 05 лютого 2019 року позичальник зобов`язався повернути позику у термін до 12 лютого 2019 року, проте належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, своєчасно не повернувши її.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У строк, передбачений договором позики від 05 лютого 2019 року, відповідач ОСОБА_2 кошти, отримані в борг, не повернув, безпідставно ухилившись від взятого на себе зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 768, 40 грн.
З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 525, 526, 599, 611, 625, 1047-1050 Цивільного кодексу України. ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою - задовольнити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , пеню в розмірі 1% за кожен день прострочення у розмірі 24 939, 00 грн.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 3 % річних від прострочення платежу у розмірі 205 грн. 00 коп.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 інфляційні втрати від прострочення платежу у розмірі 507, 64 грн.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн.
За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Медведський М.Д.