621/580/19
6/621/23/19
УХВАЛА
13 березня 2019 року м. Зміїв
Суддя Зміївського районного суду Харківської області Бібік О.В., розглянувши подання заступника начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_2,
Заступник начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, в якому просила тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, дата народження 19.09.1965, РНОКПП НОМЕР_1, Харківська обл., Зміївський р-н, с. Лиман, вул. Комсомольська, 11, до виконання зобов'язань за виконавчим листом № 2-6317/11, виданим 05.03.2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Східно-Український банк "Грант" суми боргу у розмірі 158411 грн.
Обґрунтування подання наведено з посиланням на ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 377-1 ЦПК України.
Ознайомившись поданням та додатками до нього, дійшов наступного:
При розгляді такого подання суд керується вимогами ЦПК України у редакції, яка є чинною з 15.12.2017 згідно Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 №2147-VІІІ.
Водночас, державний виконавець в поданні посилається на положення ст. 377-1 ЦПК України в редакції, що втратила чинність.
Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Реалізація цих прав здійснюється шляхом звернення до суду в порядку ст. 441 ЦПК України з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, яка також визначає, що суб'єктом звернення до суду є державний або приватний виконавець, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Верховним Судом України в Узагальненні судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 30.09.2016 зазначено, що: "в аналізі судової практики, здійсненому у грудні 2012 року, ВСУ висловив думку, що в разі неналежного оформлення подання державних виконавців правильною є практика, коли суди залишають подання без руху, надаючи державному виконавцю строк для усунення недоліків, а в разі невиконання такої ухвали повертають ці подання відповідно до ст. 121 ЦПК (в редакції 2004 року). Така позиція і зараз визнається правильною".

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки нормами ЦПК України не передбачене залишення без руху подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо залишення без руху позовної заяви (ст. 185 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, подання належить залишити без руху, надати заявнику строк для усунення недоліків відповідно до цієї ухвали і роз'яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною і їй повернута.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175-177, 185, 259-261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Подання заступника начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 - залишити без руху, надавши строк для усунення зазначених недоліків - п'ять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз'яснити державному виконавцю, що в іншому випадку подання вважається неподаним і повертається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 13.03.2019.

Суддя: