Справа № 626/2575/14-ц
Провадження № 2/626/50/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

14.03.2019 року м. Красноград Красноградський районний суд Харківської області в складі:

судді Гусара П.І.,

за участю секретаря Івашкіної Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить, після уточнення позовних вимог, стягнути з відповідача 57686,99 грн. пені за кредитним договором №HAXRRX20160027 від 16.07.2008 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.07.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5459,47 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму заборгованості за кредитом.

ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про свідчить його підпис у заяві.

Відповідно до умов договору він зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту, відсотках і комісії за користування кредитними коштами щомісячними платежами.

Свої зобовязання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість за пенею за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, яка станом на 24.10.2018 року складає 57686,99 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, і судові витрати по справі.

ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якій вказав, що вищезазначений кредит в ПАТ КБ «Приватбанк» він не брав, наданий позивачем до суду кредитний договір не дійсний, оскільки він з ним не ознайомлений і свій підпис під ним не ставив. У червні 2008 року у зв'язку з відсутністю документів, зокрема паспорту, який був викрадений разом з автомобілем, він не міг навіть переоформити пенсію, а отже і оформити кредит. А кредитний договір з ПАТ КБ «Приватбанк» він уклав в травні 2008 року у сумі 1900,00 грн., який йому запропонували у Банку як інваліду ІІ групи, на що він погодився. Вказана сума була ним погашена. При цьому у 2008 році він був забезпеченою людиною і у нього не було необхідності укладати кредитні договори. На підтвердження чого надав копію рішення Красноградського районного суду Харківської області від 19.09.2014 року про стягнення з нього заборгованості за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором б/н від 13.05.2008 року у сумі 8958,60 грн. та судових витрат по справі, яке набрало законної сили.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність.

Відповідач згідно відзиву позов не визнав, в судове засідання два рази не з'явився, був повідомлений належний чином.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.

Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

16.07.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5459,47 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму заборгованості за кредитом, на строк 12 місяців - по 16.07.2009 року.

ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про свідчить його підпис у заяві.

Відповідно до умов договору ОСОБА_2 зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту, відсотках і комісії за користування кредитними коштами щомісячними платежами у сумі 559,19 грн.

У зв'язку з невиконанням позичальником умов договору кредиту 19.05.2010 року суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова був винесений судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №HAXRRX20160027 від 16.07.2008 року у розмірі 41120,25 грн. (а.с.105).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.06.2012 року вказаний судовий наказ був скасований (а.с.106).

17.11.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом №HAXRRX20160027 від 16.07.2008 року у розмірі 27120,79 грн. станом на 16.10.2014 року.

Заочним рішенням від 26.12.2014 року позов було задоволено і з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 27120,79 грн. і судові витрати по справі у розмірі 271,21 грн. (а.с.37-39)

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 02.10.2018 року вказане рішення було скасоване і призначено підготовче засідання по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с.98-99).

21.11.2018 року АТ КБ «Приватбанк» подав до суду уточнену позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором HAXRRX20160027 від 16.07.2008 року, яка станом на 24.10.2018 року становить 57686,99 грн. і є заборгованістю за пенею.

Згідно ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, відповідно до умов договору.

У відповідності до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов'язання.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. У даних правовідносинах виконанням зобовязання є повна сплата відповідачем суми кредиту та нарахованих відсотків за весь час користування кредитними коштами.

Відповідач зазначає, що кредитний договір №HAXRRX20160027 від 16.07.2008 року він з ПАТ КБ «Приватбанк» не укладав, оскільки в червні 2008 року у нього був викрадений паспорт, а підпис у договорі виконаний не ним, у зв'язку з чим вказаний договір є недійсним. Однак вказані твердженння відповідача суд оцінює критично, так як доказів викрадення у нього паспорта, або укладення вказаного договору від його імені іншою особою відповідач не надав, від проведення судової почеркознавчої експертизи відмовився у зв'язку з тяжким майновим станом.

За таких обставин, суд вважає, що договір №HAXRRX20160027 від 16.07.2008 року з ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений саме з відповідачем ОСОБА_2

Проте суд не погоджується із сумою пені 57686,99 грн., яка підлягає стягненню з відповідача, і вважає, що вказаний розмір пені підлягає зменшенню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання).

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її не співмірність із розміром основного зобов'язання.

Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків.

При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

Конституційний суд України у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.

Відповідно до довідки МСЕК відповідач є інвалідом 2 групи, і йому протипоказана важка фізична праця, переохолодження. Він отримує пенсію по інвалідності, яка є невеликою і єдиним джерелом його доходів, внаслідок чого він перебуває у тяжкому матеріальному становищі.

Крім того, в правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 року № 6-473цс16, зазначено, що за змістом ч.3 ст.551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Нарахування відсотків та комісії за користування кредитними коштами є обов'язковими платежами, відповідно до умов Кредитного договору.

Тобто, такі складові є основною сумою заборгованості та складають загальну суму основного боргу в даному випадку: тіло кредиту 5409,76 грн. + заборгованість по процентам 381,72 грн. = 5791,48 грн., і є розміром збитків банку за невиконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, положення статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо балансу договірних прав та відносин, суд дійшов висновку, що розмір пені слід зменшити до розміру основної заборгованості за кредитом 5791,48 грн., що відповідає загальним засадам цивільного судочинства.

У п.п.5.4 кредитного договору передбачено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п.п.5.1,5.2,5.3 здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобовязання повинне бути виконане позичальником. Строк дії договору до 16.07.2009 року, а отже пеня може бути нарахована у строк до 16.07.2012 року, в той час як позивач продовжував її нараховувати до 24.10.2018 року.

Крім того з відповідача в рахунок погашення пені з 15.03.2018 року було стягнуто 4291,77 грн. За таких обставин, суд вважає, що сплачену суму пені слід зарахувати в рахунок погашення боргу і остаточно стягнути з відповідача 5791,48-4291,77=1499,71 грн.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1499,71 * 100 % / 57686,99 = 2,6%; 1762,00*2,6% / 100 % = 45,81 грн. Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 45,81 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 546, 551, 598, 610, 623 Цивільного кодексу України; ст. ст. 4-5, 12, 76-83, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України; ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк" до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації за адресою: Харківська область, Красноградський район, с.Новопавлівка, вул. Новоселівська б.10, на користь Акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк" (01001, м.Київ, вул.Грушевського б.1Д) заборгованість за кредитним договором №HAXRRX20160027 від 16.07.2008 року в сумі 1499 (одна тисяча чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 71 коп. та судові витрати у розмірі 45 (сорок п'ять) грн. 81 коп., а всього 1545 (одна тисяча п'ятсот сорок п'ять) грн. 52 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд через Красноградський районний суд.

Суддя