ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 814/808/19 Номер провадження 22ск/814/3/19 Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі головуючого судді судової палати з розгляду цивільних справ Лобова О.А. за участю секретаря судового засідання Ачкасової О.Н., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві заяву адвоката Овчаренко Людмили Григорівни, представника ОСОБА_4, про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 16 серпня 2019 року у справі № 1/294 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біо енергетична компанія» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 16 серпня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1

Стягнуто з ТОВ «Біо енергетична компанія» на користь ОСОБА_1 1 009 700 грн заборгованості за договором про надання поворотної фінансової позики №4 від 02.09.2015 року та витрати за третейський розгляд справи у розмірі 8 000 грн.

У листопаді 2019 року адвокат Овчаренко Л.Г., представник ОСОБА_4, звернулася до Полтавського апеляційного суду із заявою, у якій просила скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 16 серпня 2019 року у справі № 1/294 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біо енергетична компанія» про стягнення заборгованості.

Доводи поданої заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 є учасником ТОВ «Біо енергетична компанія», а оскаржуваним рішенням третейського суду стягнута значна сума коштів з цього підприємства, що порушує її корпоративні права. Отже, третейський суд вирішив питання про її права та обов`язки без залучення її до участі у справі.

Окрім того, третейський суд вирішив спір на підставі недійсної третейської угоди та без належного дослідження дійсних обставин, що стосуються укладення і виконання договору поворотної фінансової допомоги від 02 вересня 2015 року.

Положеннями статті 23 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Частина друга цієї норми містить виключення щодо розгляду судових справ з приводу оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, які розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

У зв`язку із зазначеним подана заява Овчаренко Л.Г. , представника ОСОБА_4, підлягає розгляду Полтавським апеляційним судом як судом першої інстанції у порядку, встановленому Розділом VIII ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду від 15 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в судовому засіданні, а також витребувано з Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» матеріали справи №1/294 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біо енергетична компанія» про стягнення заборгованості, завірені копії третейської угоди від 23 липня 2019 року, рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 16 серпня 2019 року (а.с.83).

22 листопада 2019 року витребувані матеріали отримані Полтавським апеляційним судом.

28 листопада 2019 року Полтавським апеляційним судом отримані письмові заперечення адвоката Костюченка П.О., представника ОСОБА_1 .

У запереченнях з посиланням на практику касаційних судів у подібних спорах стверджується про необґрунтованість поданої заяви. Зокрема, у запереченнях підкреслюється, що відповідно до положень ст.458 ЦПК України і ст.51 ЗУ «Про третейські суди» у такій категорії справ суд не вправі переглядати по суті правильність рішення третейського суду. Окрім того, недійсність третейської угоди не встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, і у рішенні третейського суду відсутні як висновки, так і приписи, обов`язкові до виконання, які б безпосередньо стосувалися прав і обов`язків ОСОБА_4.

ОСОБА_4, її представник адвокат Овчаренко Л.Г., представник ТОВ «Біо енергетична компанія», які були належним повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, жодних клопотань щодо відкладення розгляду справи суду не подали.

Відповідно до ч.2 ст.457 ЦПК України неявка осіб належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи про скасування рішення третейського суду, не перешкоджає розгляду справи, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника банку.

Адвокат Костюченко П.О. як представник ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував з підстав, що наведені у його письмових запереченнях.

Полтавський апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи і заперечення учасників справи, приходить до таких висновків.

З досліджених матеріалів справи №1/294, розглянутої Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз», вбачається, що 02 вересня 2015 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Біо енергетична компанія» укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до п.1.1 Договору ОСОБА_1 (засновник) надає підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що поворотна фінансова допомога надається частинами в національній валюті України в межах 1 200 000,00 грн., перша частина поворотної фінансової допомоги в розмірі 400 000,00 грн. надається засновником не пізніше ніж 30 вересня 2015 року. (а.с.12-14 справи № 1/294 Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»).

Згідно п. 2.3. Договору поворотна фінансова допомога надається на протязі 1 (одного) року з дати підписання даного Договору шляхом внесення грошових коштів до каси Підприємства, або перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підприємства.

Відповідно до п. 3.1. Договору та додатку №1 до договору про надання фінансової допомоги поворотна фінансова допомога повинна бути повернута ТОВ «Біо енергетична компанія» в розмірі 600 000,00 грн протягом 4 кварталу 2018 року та 600 000,00 грн. протягом 1 кварталу 2019 року.

На виконання умов Договору ОСОБА_1 18.09.2015р. перерахувала ТОВ «Біо енергетична компанія» 400 000,00 грн у безготівковій формі, а потім внесла до каси підприємства:

50 000,00 грн - згідно прибуткового касового ордеру №9 від 14.01.2016р.;

150 000,00 грн - згідно прибуткового касового ордеру №10 від 15.01.2016р.;

150 000,00 грн - згідно прибуткового касового ордеру №11 від 18.01.2016р.;

150 000,00 грн - згідно прибуткового касового ордеру №12 від 19.01.2016р.;

150 000,00 грн - згідно прибуткового касового ордеру №13 від 20.01.2016р.;

150 000,00 грн - згідно прибуткового касового ордеру №16 від 21.01.2016р. (а.с.16-21 справи № 1/294 Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»).

ТОВ «Біо енергетична компанія» свої зобов`язання з повернення фінансової допомоги в повному об`ємі не виконало - повернуто лише 90 400,00 грн (29.11.2018 року), 49 900,00 грн (08.01.2019 року), 20 000,00 грн (14.01.2019 року) та 30 000,00 грн (24.01.2019 року), а всього 190 300,00 грн, тому станом на 30.07.2019р. у ТОВ «Біо енергетична компанія» виникла заборгованість у розмірі 1 009 700,00 грн (а.с.22-24 справи № 1/294 Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»).

23 липня 2019 року ТОВ «Біо енергетична компанія» та ОСОБА_1 уклали Третейську угоду, згідно якої сторони договору №4 про надання поворотної фінансової допомоги від 02 вересня 2015 року - ТОВ «Біо енергетична компанія» і ОСОБА_1 , домовились, що усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникають у зв`язку з ним або витікають з нього, у тому числі пов`язані з виконанням, порушенням, припиненням, дійсністю або недійсністю цього договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» у відповідності з його регламентом, який є невід`ємною частиною третейського застереження. Сторони домовились, що розгляд їх спору у третейському суді буде проходити тільки на підставі письмових матеріалів, наданих сторонами, без проведення усного слухання і виклику сторін.

Третейську угоду підписано директором ТОВ «Біо енергетична компанія» Кравченко А.А. і ОСОБА_1. (а.с.11 справи № 1/294 Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»).

02 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» з позовом до ТОВ «БЕК» про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги, просила стягнути з ТОВ «БЕК» на її користь суму заборгованості за договором №4 про надання поворотної фінансової допомоги від 02.09.2015 року в розмірі 1 009 700,00 грн. та витрати по сплаті третейського збору ц розмірі 8 000,00 грн. (а.с.3-6 справи № 1/294 Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»).

02 серпня 2019 року порушено провадження у справі № 1/294 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «БЕК» про стягнення заборгованості та призначено розгляд справи на 16.08.2019р. (а.с.54 справи № 1/294 Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»).

13 серпня 2019 року від відповідача до третейського суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого ТОВ «Біо енергетична компанія» визнає позов ОСОБА_1 в повному об`ємі та просить розглянути справу №1/294 без участі представника (а.с.57 справи № 1/294 Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»).

Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз», ухвалюючи рішення від 16 серпня 2019 року у справі № 1/294 у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «БЕК» про стягнення заборгованості виходив з обгрунтованості позовних вимог, а також з того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб.

Правове обґрунтування позиції суду.

Відповідно до вимог ст.457 ЦПК України справа про оскарження рішення третейського суду розглядається суддею одноособово протягом тридцяти днів з дня надходження до суду заяви про скасування рішення третейського суду в судовому засіданні з повідомленням сторін. При розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу. Справа розглядається судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цим розділом.

За наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу суд має право:

1) постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу без змін;

2) постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу.

Частиною другою ст. 458 ЦПК України встановлений перелік випадків, за яких може бути скасоване рішення третейського суду:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналіз наведених норм процесуального закону у їхньому взаємозв`язку з положеннями ЗУ «Про третейські суди» (стаття 51, зокрема) дає підстави для висновку про те, що перелік підстав для скасування рішення третейського суду є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд загальної юрисдикції при вирішенні питання про наявність підстав для скасування рішення третейського суду не вправі здійснювати повторну оцінку (переоцінку) доказів, наданих у справу, встановлювати нові факти (обставини) та, відповідно, робити висновки про обґрунтованість заявлених вимог у спорі, що переданий на вирішення третейського суду.

Отже, перевірка доводів заяви про фіктивність укладеного договору поротної фінансової допомоги №4 від 02 вересня 2015 року, наявну змову між ОСОБА_1 і директором ТОВ «Біо енергетична компанія» лежить поза межами повноважень апеляційного суду.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним доки зворотнє (його недійсність) не буде встановлене рішенням суду, яке набрало законної сили.

Стверджуючи у заяві про недійсність третейської угоди від 23 липня 2019 року, адвокат Овчаренко Л.Г. разом з тим не надала рішення суду про визнання недійсною такої угоди, не заявила вимоги про визнання її недійсною.

Отже, зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України), апеляційний суд у межах розгляду цієї заяви позбавлений процесуальної можливості вирішувати питання щодо недійсності третейської угоди від 23 липня 2019 року.

Перевіряючи твердження заяви адвоката Овчаренко Л.Г. про порушення прав ОСОБА_4 як учасника ТОВ «Біо енергетична компанія» внаслідок укладення договору поротної фінансової допомоги №4 від 02 вересня 2015 року та, відповідно, розгляду третейським судом спору, що виник з його виконання, без її участі, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до ст.509, ст.510 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно зі ст.92, ст.97 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Згідно зі ст.116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

З наведених норм права вбачається, що за договором, укладеним товариством, права та обов`язки набуває таке товариство як сторона договору. При цьому, правовий стан (сукупність прав та обов`язків) безпосередньо учасників цього товариства жодним чином не змінюється.

Підписання директором господарського товариства певних господарських договорів навіть без передбаченої статутом згоди загальних зборів цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства, а не корпоративних прав його учасника, оскільки директор дієяв саме від імені товариства, а не його учасників.

Повноваження діяти від імені юридичної особи є можливістю створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов`язки юридичної особи (стаття 239 ЦК України). Таке повноваження не належить до корпоративних прав учасника юридичної особи.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 (див. пункти 8.2 - 8.4).

У справі, що розглядається, директор ТОВ «Біо енергетична компанія», укладаючи договір поротної фінансової допомоги №4 від 02 вересня 2015 року з ОСОБА_1 , діяв у межах наданих йому статутом повноважень. Внаслідок укладення такої угоди виникли певні обов`язки для юридичної особи, і можливе порушення вимог закону під час її укладення і виконання може мати негативні наслідки для самого товариства, проте не свідчить про порушення корпоративних прав заявниці.

Пункт п`ятий ч.2 ст.458 ЦПК України слід тлумачити таким чином, що рішення третейського повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків особи, яка не брала участь у розгляді спору, тобто третейським судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення є заявник, або рішення має містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки такої особи.

У рішенні Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 16 серпня 2019 року відсутні будь-які висновки, судження та/або указівки щодо прав, інтересів чи обов`язків ОСОБА_4 як учасника ТОВ «Біо енергетична компанія», вона не була учасником правовідносин, щодо яких виник спір між ОСОБА_1 і ТОВ «Біо енергетична компанія».

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що у заяві адвоката Овчаренко Л.Г., представника ОСОБА_4, не доведено існування обставин, передбачених ч.2 ст. 458 ЦПК України, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає. Оскільки суд відмовляє у задоволенні заяви, судові витрати понесені заявником, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.454, ст.457, ст.458, ст.460 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви Овчаренко Людмили Григорівни , представника ОСОБА_4, про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 16 серпня 2019 року у справі № 1/294.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 16 серпня 2019 року у справі № 1/294 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біо енергетична компанія» про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частини судового рішення. строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 02 грудня 2019 року.

Суддя О.А.Лобов