Постанова

Іменем України

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 211/2199/16-ц

провадження № 61-32795св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

правонаступник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранна Анастасія Анатоліївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранна А. А., про визнання недійсним договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що він є людиною похилого віку і не дуже освіченою.

Укладаючи 08 жовтня 2015 року договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, був введений в оману, оскільки не мав волевиявлення на вчинення цього правочину та безоплатного передання у дар відповідачу свого нерухомого майна.

На початку жовтня 2015 року до нього приїхав правнук і сказав, що заповіт на його матір складений неправильно і їм потрібно з`їздити до нотаріуса.

Відповідач, який є його правнуком, при укладенні договору ввів його в оману, оскільки він вважав, що за порадою підписує виправлений заповіт на ім`я доньки ОСОБА_2 , а насправді підписав договір дарування на ім`я відповідача. Він продовжує проживати у своєму будинку, іншого житла не має.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, розташованих на АДРЕСА_1 , укладений 08 жовтня 2015 року між ним та ОСОБА_3 , визнавши за ним (позивачем) право власності на зазначене нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року у складі судді Бардін О. С. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що він був введений в оману відповідачем.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, розташованих на АДРЕСА_1 , укладений 08 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Забуранною А. А. та зареєстрований у Реєстрі нотаріальних дій за номером № 4250.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, площею 0,0614 га, кадастровий номер :03:087:0003, що знаходяться на АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції виходив із доведеності позивачем позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_3 аргументована тим, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що він був введений в оману з боку відповідача.

Крім того, всі дії позивача, які передували укладенню оспорюваного договору та під час його укладення, свідчать про його наміри, направлені саме на добровільне укладення договору дарування.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_2 подала відзив, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранна А. А., про визнання недійсним договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, визнання права власності га житловий будинок та земельну ділянку.

Витребувано із Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зазначену справу.

Зупинено виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду на підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_1 зупинено касаційне провадження у справі, витребувано із Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори інформацію щодо спадкової справи та майна померлого, витребувано із Довгинцівського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області засвідчену копію актового запису про смерть ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2018 року поновлено касаційне провадження у справі № 211/2199/16-ц та залучено до участі в розгляді зазначеної справи правонаступника позивача ОСОБА_2 .

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 жовтня 2015 року та державного акту на право приватної власності на землю серії від 19 травня 1998 року ОСОБА_1 був власником житлового будинку з господарчими будівлями та земельної ділянкиплощею 0,0614 га, розташованих на АДРЕСА_1 .

09 квітня 2013 року ОСОБА_1 склав заповіт, яким усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося (у тому числі грошові вклади), усі майнові права та обов`язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також майнові права та обов`язки, які належатимуть на день смерті, заповів своїй доньці ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 , як дарувальник, передав у власність ОСОБА_3 , як обдаровуваному, належне йому на праві приватної власності нерухоме майно.

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним, позивач посилався на те, що він був введений відповідачем в оману.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанціїнорм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочинвизнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Лише у разі встановлення всіх обставин передбачених нормами частини першої статті 230, статті 203 і статті 717 ЦК України у сукупності, вони вважаються правильно застосованими.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-202цс15.

Апеляційний суд установив, що ОСОБА_1 є людиною похилого віку, 1925 року народження (на момент підписання оспорюваного правочину йому було 90 років).

09 квітня 2013 року він склав заповіт на користь доньки ОСОБА_2 , а правнук, знаючи про це, ввів його в оману і оформив договір дарування на своє ім`я.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом), та з урахуванням вищезазначених норм матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання спірного договору дарування недійсним.

Доводи касаційної скарги про те, що всі дії позивача, які передували укладенню оспорюваного договору та під час його укладення, свідчать про його наміри, направлені саме на добровільне укладення договору дарування, колегія суддів відхиляє, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Аргументи касаційної скарги про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту введення його в оману відповідачем, колегія суддів також відхиляє, оскільки суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанційвідповідно достаттей 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновку суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Ураховуючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року зупинено виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі, тому виконання зазначеного рішення на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 рокузалишити без змін.

Поновити виконання рішенняапеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук