Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1293/19 Головуючий у 1-й інст. Луньова Д. Ю.
Категорія 43 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

виділені матеріали цивільної справи №289/1293/19 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про виселення з квартири та зняття з реєстрації

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 вересня 2019 року ОСОБА_4 , яка постановлена у м. Радомишлі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову. Просив вжити заходи забезпечення його позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . Заяву обґрунтовував тим, що у провадженні суду знаходиться цивільна справа за його позовом до ОСОБА_2 про виселення з квартири та зняття з реєстрації. Він, як співвласник спірної квартири, після смерті батька не має можливості здійснити усі необхідні дії для оформлення необхідних документів щодо майна, а відповідач безпідставно і незаконно проживає у спірній квартирі. Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно він дізнався про те, що приватним нотаріусом оформлені договори, за якими права вимоги за договорами іпотеки, предметом яких є спірна квартира, відступлені ОСОБА_5 , тобто сину відповідача. Вважає, що такі дії відповідача, ОСОБА_5 і нотаріуса містять ознаки шахрайських дій та спрямовані на позбавлення його права власності на спадкове майно.

Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 вересня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . Зокрема зазначає, що спірна квартира є предметом спору в численних судових процесах, у яких ОСОБА_2 намагається отримати квартиру у власність за будь-яких обставин, хоча має право лише на 1/3 частину спадкового майна. Вбачаючи ознаки шахрайства у діях приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С., ОСОБА_2 . і її сина ОСОБА_5 , він звернувся до правоохоронних органів, де йому рекомендовано для захисту своїх прав звернутися до суду. Окрім того, ухвалою суду від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за його позовом про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу судді суду першої інстанції без змін. Зазначає, що позивач не довів необхідності забезпечення позову в спосіб, який він просить.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом першим частини першої ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб. Стаття 150 ЦПК України не мітить вичерпного переліку видів забезпечення позову.

Матеріалами справи доводиться та судом установлено, що у серпні 2019 року до Радомишльського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , у якій позивач просить виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати про зняття з реєстрації місця проживання (а.с.21-23).

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 20 лютого 2017 року визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (за кожним) право власності на 1/3 частки кватири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_8 (а.с.27-29).

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого судового рішення, яке належить ухвалити лише у межах заявлених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що вимоги заявлені про виселення та зняття з реєстрації, тобто немайнового характеру, а тому такий позов не може бути забезпечений шляхом накладення арешту на нерухоме майно, тобто квартиру.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, суд першої інстанції також правильно виходив із того, що вимог з приводу права власності чи інших майнових прав на об`єкт нерухомого майна чи його частин ОСОБА_1 у даній справі не заявлено, а відтак обґрунтовано дійшов висновку, що відсутній зв`язок між заявленими позовними вимогами і вказаним заявником заходом забезпечення у вигляді арешту квартири.

Колегія суддів апеляційного суду також погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що посилання заявника на неправомірні дії нотаріуса щодо реєстрації договорів про відступлення права вимоги за договорами іпотеки не тягне забезпечення позову в даній справі у спосіб, який просить застосувати ОСОБА_1

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на те, що ухвалою суду від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за його позовом про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за договорами іпотеки свідчить лише про право ОСОБА_1 подати заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру у тій справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі №289/1352/14-ц з аналогічними позовними вимогами (про виселення та зняття з реєстрації) арешт на спірну квартиру був накладений не змінює висновків суду першої інстанції, оскільки не має преюдиційного значення для вирішення питання про забезпечення позову в даній справі.

Суд апеляційної інстанції залишає ухвалу судді суду першої інстанції без змін, приймаючи до уваги те, що вона постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 18 листопада 2019 року.