Справа № 310/6875/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Івакіній Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зазначивши, що на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 належав житловий будинок АДРЕСА_1 . На підставі ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.05.2000 року по справі №2-1908/2000 вказаний будинок поділено між позивачами в рівних частинах по 1/2 кожному. В 2004 році в зазначений будинок переїхала жити донька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , але вона 01.06.2015 року виїхала за межі території України, де створила сім`ю. З 2015 року відповідач постійно проживає за межами території України, її особистих речей в будинку немає, бажання повернутись на територію України відсутнє. На теперішній час їм важко утримувати фінансово все домоволодіння, особливо в зимовий період, а через реєстрацію відповідача вони не мають можливості отримувати державну допомогу по сплаті комунальних послуг. Просили визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування домоволодінням, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Позивачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином подали до суду заяви про розгляд справи бех їх участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, півд час телефонограми повідомила, що позовні вимоги визнає, просила справу розглядати без її участі.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.12.1999 року, ухвали Бердянського міського суду Запорізької області від 05.05.2000 року, технічного паспорту та плану на житловий будинок АДРЕСА_1 , встановлено, що вищевказаний житловий будинок належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по 1/2 частині кожному (а.с. 14-18).

Згідно відомостей обліку та моніторінгу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області (а.с. 29) ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користуванням цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини. які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідач подала до суду клопотання, в якому визнала позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому за ч. 1 ст. 82 ЦПК України її не проживання за вищевказаною адресою більше року не підлягає доказуванню.

За таких обставин ОСОБА_3 слід вважати такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені ним на оплату судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 82, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, 150 ЖК УРСР та ст. 15, 16, 383, 386, 391, 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) такою, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 28 листопада 2019 року.

Суддя