Справа № 461/3490/18
Провадження № 2/461/147/19
У Х В А Л А

28.11.2019 р. м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ПП «Інвестиційна компанія «Форум» Горпинюка І.Є.,

представника третьої особи Ковалишиної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Колектпро», Приватного підприємства «Інвестиційна компанія Форум», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації та приведення до попереднього стану, -

В С Т А Н О В И В:

15.05.2018 року ЛМР звернулася з позовом до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Колектпро», Приватного підприємства «Інвестиційна компанія Форум», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Галицька районна адміністрація Львівської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації та приведення до попереднього стану.

Одночасно з поданням позовної заяви позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на приміщення магазину площею 120,6 кв.м. (загальна площа 31,3 кв.м., торговий зал 89,3 кв.м.), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, а також заборонити вчинення будь-якими особами будь-яких дій щодо передачі, продажу, дарування, реєстрації, перереєстрації або у будь-який спосіб відчуження приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що на момент проведення первинної реєстрації державним реєстратором Бірак Є.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №13967551 від 23.06.2014 року щодо реєстрації права власності ОСОБА_2 на приміщення магазину за адресою АДРЕСА_1 а незаконно, оскільки в останнього був відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, власником якої є ЛМР.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 16.05.2018 року заяву представника ЛМР ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору та надано заявнику строк для усунення недоліків заяви про забезпечення позову.

На виконання вказаної вище ухвали суду, представником позивача через канцелярію подано оригінал платіжного доручення про сплату судового збору від 22.05.2018 року №296 в сумі 881 грн (а.с.60).

Однак, відповідачем ПП «Колектпро» подано апеляційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 16.05.2018 року про відкриття провадження у справі, відтак, справа була скерована до суду апеляційної інстанції 06.07.2018 року.

13.12.2018 року справа №461/3490/18 повернулася до Галицького районного суду м.Львова, та була передана головуючому судді Городецькій Л.М.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2019 року головуючим у справі визначено судді Зубачик Н.Б.

Ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова Зубачик Н.Б. від 16.10.2019 року справу за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Колектпро», Приватного підприємства «Інвестиційна компанія Форум», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Галицька районна адміністрація Львівської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації та приведення до попереднього стану у відкритому судовому засіданні в приміщенні Галицького районного суду м. Львова прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання на 12.11.2019 року о 11:00 год.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Керуючись роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у п. 4 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

При цьому, процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Всупереч цьому, позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що ЛМР є власником земельної ділянки, на якій знаходиться спірне нерухоме майно, на яку окрім того, накладено арешт, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Окрім того, позивачемв обґрунтування поданої заяви не подано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав та інтересів, зокрема не вказано, які саме права та інтереси позивача можуть бути порушені; не зазначено, в чому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення судового рішення, або з яких причин захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Таким чином, зважаючи на те, що накладення арешту на майно та заборона вчиняти будь-які дії щодо об`єкту нерухомості, може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, яким це майно може належати, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ЛМР Кулика А.Я. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Колектпро», Приватного підприємства «Інвестиційна компанія Форум», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Галицька районна адміністрація Львівської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації та приведення до попереднього стану.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Зубачик Н.Б.