РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі продажу від 23.09.2003 року та витягу про реєстрацію права власності вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

У даному помешканні зареєстрований її колишній чоловік, котрий після розлучення з 2014 р. не проживає у цьому житловому будинку.

Відповідач створює перешкоди у розпорядженні житлом, так як вона несе витрати пов`язані з користуванням і утриманням будинку, а також не має змоги оформити субсидію і вільно розпоряджатись цим житловим приміщенням.

Просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити повністю та надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти якого не заперечила позивач та її представник.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що відповідач ОСОБА_3 з 2014 р. не проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1 . Протягом цього часу він не навідується до спірного помешкання. Позивач не створює перешкод відповідачу у користуванні житловим будинком.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно з договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.09.2003 р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.10.2003 року ОСОБА_1 належить житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Із копії будинкової книги на житловий будинок встановлено, що по АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3

Рішенням Володимир-Волинського міського суду волинської області від 07.04.2014 року справа №154/863/14-ц, провадження 2/154/280/14 підтверджується що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано 07.04.2014 року.

Поясненнями позивача та свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтверджується, що ОСОБА_3 не проживає у вищевказаному житловому будинку з 2014 року.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 , будучи членом сім`ї ОСОБА_1 , котра є власником спірного будинковолодіння, не проживає у цьому помешканні без поважних причин понад рік, тому згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України він вважається таким, що втратив право на користування цим житлом.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов довисновку, що вимоги позивача є законними, доведеними, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265,280,281,282 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 768.40 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 03.12.2019 року.

Головуючий:/підпис/

Згідно зоригіналом.

Суддя А.А. Каліщук