Справа № 357/5545/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 січня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря Сокур О. В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року позивач ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, посилаючись на наступні обставини.

19 листопада 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», далі - Позивач та ПІІ «ВІП-Рент» (Страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2700/14-2962, предметом якого є страхування транспортного засобу «Тоуоtа Venzа», д.н.з. НОМЕР_1.

05 листопада 2015 року на а/д Київ - ОСОБА_3, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тoyotа Venzа», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «ЗА3 110307», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2, далі Відповідач.

ОСОБА_5 постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення Відповідачем ОСОБА_6 дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

09 листопада 2015 року Страхувальник звернувся до Позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.

03 березня 2016 року Позивачем на підставі АВР № БН-0000034 від 01 березня 2016 року було складено страховий акт № ДККА-47650 та розрахунок страхового відшкодування до нього.

На підставі вищевказаних документів Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 232 115 (двісті тридцять дві тисячі сто пятнадцять) гривень 97 копійок, про що свідчить платіжне доручення № 3883 від 03 березня 2016 року та № 3946 від 04 березня 2016 року.

Цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», згідно полісу № АІ/7444594.

08 квітня 2016 року Позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 25674 до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

15 серпня 2016 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплатила по їхній заяві страхове відшкодування в розмірі ліміту за шкоду завдану майну передбаченого полісом, тобто 50 000,00 гри.

Тому залишок боргу, який повинен сплатити Відповідач становить: 232 115,97 гри. - 50 000,00 грн. = 182 115,97 гри. (сто вісімдесят дві тисячі сто пятнадцять) гривень 97 копійок.

05 вересня 2016 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено регресну вимогу № 26505 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування в порядку регресу. Однак останній залишив її без задоволення.

Враховуючи небажання Відповідача в досудовому порядку вирішувати питання, щодо повернення зазначеної вище суми вони змушені звертатися до суду.

Просили суд стягнути з Відповідача - ОСОБА_2 на користь Позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 182 115 (сто вісімдесят дві тисячі сто п'ятнадцять) гривень 97 копійок по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу ( а. с. 3-4 ).

Зазначена цивільна справа неодноразово перебувала в проваджені іншого складу суду ( а. с. 85, 133 ).

По вказаній справі неодноразово призначалася ухвалою суду автотоварознавча експертиза ( а. с. 92, 102-103, 141-142 ).

16 жовтня 2018 року судом за вх. № 33125 від представника ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» отримана заява про зменшення суми позовних вимог, в якій з урахуванням експертизи просили зменшити суму позовних вимог та стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму в розмірі 151 290,31 гривень та судовий збір у сумі 2 731,74 гривень ( а. с. 179 ).

Розпорядженням за № 820 від 30 жовтня 2018 року було проведено повторний автоматичний розподіл вищезазначеної цивільної справи у звязку із закінченням 19.10.2018 року повноважень судді в межах 5-ти річного терміну, в провадженні якого вона перебувала ( а. с. 185 ).

Ухвалою судді 05 листопада 2018 року постановлено прийняти до провадження зазначену цивільну справу та провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 193-194 ).

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності ( а.с. 207 ) підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позові та просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму в розмірі 151 290,31 гривень та судовий збір у сумі 2 731,74 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Додав, що його страхова компанія сплатила позивачу збиток у сумі 50 000 гривень і він вважає, що зазначеної суми цілком достатньо. Також, заперечував про те, що у дорожньо-транспортній пригоді, автомобіль НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 був пошкоджений праворуч, оскільки завдано удар автомобілю лише з лівої сторони. Підтвердив, що дійсно мала місце дорожньо-транспортна пригода, винним в цьому є він та дійсно, що автомобіль був пошкоджений, а власнику завдано збитки.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

ОСОБА_5 ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що 29 жовтня 2013 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та ПІІ «ВІП-РЕНТ» був укладений Генеральний Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-2700/14-AVIS ( а. с. 27 ), предметом якого є страхування транспортного засобу «Тоуоtа Venzа», д.н.з. НОМЕР_1, що підтверджується списком застрахованих транспортних засобів, Додаток № 1 до Генерального Договору добровільного страхування № 28-0199-2700/14-AVIS від 29.10.2013 року ( а. с. 28-30 ).

Встановлено, що 05 листопада 2015 року на а/д Київ - ОСОБА_3, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тoyotа Venzа», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «ЗА3 110307», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2.

ОСОБА_5 постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_2 ОСОБА_6 дорожнього руху України та останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень ( а. с. 34-35 ).

Зазначене судове рішення набрало законної сили та не було оскаржено в апеляційному порядку, що не спростовано сторонами по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

24.11.2016 року ПАТ «Страхова Компанія «Українська страхова група» склала ОСОБА_5 огляду пошкодженого транспортного засобу ( а. с. 36-37 ).

ОСОБА_5 № БН-0000034 від 01.03.2016 року виконаних робіт, сума завданих збитків пошкодженого автомобіля склала 232 115,97 гривень ( а. с. 38-39 ).

03 березня 2016 року ПАТ «Страхова Компанія «Українська страхова група» склала страховий ОСОБА_5 № ДККА-47650 ( а. с. 65 ) та затверджено розрахунок суми страхового відшкодування ( а.с. 66 ).

На підставі вищевказаних документів ПАТ «Страхова Компанія «Українська страхова група» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 232 115,97 гривень, про що свідчить платіжне доручення № 3883 від 03 березня 2016 року та № 3946 від 04 березня 2016 року ( а. с. 67, 68).

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», згідно полісу № АІ/7444594.

Відповідальність страховика регулюється Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

ОСОБА_5 ст. 5 цього Закону, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 22 вищезазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

08 квітня 2016 року позивач ПАТ «Страхова Компанія «Українська страхова група» звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 25674 до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ( а. с. 69 ).

Встановлено, що 15 серпня 2016 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплатила позивачу ПАТ «Страхова Компанія «Українська страхова група» по їхній заяві страхове відшкодування в розмірі ліміту за шкоду завдану майну передбаченого полісом, тобто 50 000,00 гривень, що не спростовано сторонами.

ОСОБА_5 висновку експерта на виконання ухвали суду за № 12-2/453 від 04.07.2018 року убачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_5, внаслідок його пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.11.2015 року, могла становити 201 290,31 гривень ( а.с. 147-151 ).

Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою позивач ПАТ «Страхова Компанія «Українська страхова група» обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати позивачу з урахуванням сплати ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування, яке було сплачено власнику пошкодженого автомобіля, який був застрахований на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_5 до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України ,,Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже відповідності до положення ст. 38 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Аналогічні положення закріплені і у ст.1191 ЦК України, згідно якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати ( страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодування ).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу(далі -ЦК) України.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обовязкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»).

Види обовязкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Стаття 22 вказаного закону встановлює, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

У ст.ст. 29,30 також зазначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобовязанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобовязаним субєктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобовязання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Такі правові висновки сформульовані у постанові Верховного Суду по справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_5 був пошкоджений лише з лівої сторони, а позивачем безпідставно було пораховано в суму завданої шкоди пошкодження зазначеного автомобіля, які були виявлені з правої сторони не заслуговують на увагу, та такі доводи спростовуються наявною та дослідженою в судовому засіданні довідкою, виданою громадянину ОСОБА_7 старшиною міліції ОСОБА_3, в якій останнім було зазначено та зафіксовано, наступні пошкодження: деформовано ліві передні і задні двері, ліве заднє крило, лопнуло заднє ліве колесо, пошкоджено диск лівий задній, пошкоджено задній бампер із лівої сторони, пошкоджено правий та лівий поріг ( а. с. 33 ).

Отже, пошкодження автомобіля були виявлені не лише з лівої сторони, а також і з правої.

Крім того, звертаючись з заявою до суду ( а. с. 83 ) та в судовому засіданні під час розгляду справи, ОСОБА_2 вважав, що акт огляду транспортного засобу, що склала страхова компанія повинен бути визнаний недійсним, а дії позивача до нього не законними.

Однак, із зазначеними позовними вимогами, зустрічним позовом до позивача із зазначеними обставинами, останній не звертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем, який виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, правомірно заявлені вимоги до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 151 290,31 гривень, оскільки до позивача перейшло право вимоги до винної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

ОСОБА_5 із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Тому, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» підлягає стягненню понесені судові витрати у сумі 72 731,74 гривень, які документально підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією ( а. с. 2 ).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 22, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 Цивільного кодексу України, 2, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, Законом України ,,Про страхування", Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» шкоду у розмірі 151 290,31 гривень та судовий збір у сумі 2 731,74 гривень, загалом 154 022,05 гривень (сто пятдесят чотири тисячі двадцять дві гривні пять копійок ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області потягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» ( адреса місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, розрахунковий рахунок № НОМЕР_6 в АБ «Укргазбанк», МФО: 320478, );

Відповідач: ОСОБА_2 ( адреса проживання: 09100, Київська область, м. Біла Церва, бульвар Перемоги, буд. 113, в. 33, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ).

Повний текст судового рішення суду виготовлено 21 січня 2019 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяОСОБА_8