Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 459/4558/14-ц

провадження № 61-10282св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Олійник А. С. (суддя-доповідач)

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Апеляційного суду Львівської області від 05 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Зверхановської Л. Д., Цяцяка Р. П. та касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Смолинцем Ярославом Івановичем, на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року у складі судді Кріль М. Д. та рішення Апеляційного суду Львівської області від 05 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Зверхановської Л. Д., Цяцяка Р. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обгрунтований тим, що 25 травня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 606/33-043, відповідно до умов якого банк надав останньому грошові кошти в сумі 150 000,00 шв. франків, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) еквівалентно 617 086,20 грн, зі сплатою 9,5 % річних за перший рік, надалі розмір відсотків за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами пункту 2.6 цього договору та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно з визначеним графіком. Кінцевим терміном повернення заборгованості встановлено 25 травня 2022 року.

Згідно з додатковою угодою від 19 березня 2008 року № 1 про внесення змін до договору кредиту від 25 травня 2007 року № 606/33-043 у зв`язку зі зміною валюти зобов`язання пункт 1.1 цього кредитного договору викладено в такій редакції: «Кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру, грошові кошти у сумі 148 553,73 доларів США зі сплатою 13,50 % річних за перший рік, подальший розмір відсотків за користування кредитом підлягає щорічному перегляду згідно з умовами пункту 2.6 цього договору». До підпункту 1.3.1 було внесено зміни: слова, «що виражається за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору у розмірі 213 908,53 шв. франків» замінити словами «що виражається за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору у розмірі 174 257,43 дол. США».

На забезпечення виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 уклали договір поруки від 25 травня 2007 року № 606/33-025, відповідно до якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 606/33-043 від 25 травня 2007 року, а також відшкодування витрат кредитора, пов`язаних з пред`явленням вимог і отриманням виконання за договором кредиту та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за договором кредиту в порядку черговості, встановленої договором кредиту.

Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 03 жовтня 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 249 783,01 дол. США та 227 692,65 грн, що за курсом НБУ в загальній сумі еквівалентно 3 462 384,18 грн.

13 жовтня 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до відповідачів з вимогою про повернення заборгованості із врахуванням неустойки в 30-ти денний строк з дня отримання цієї вимоги про усунення порушення.

Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором кредиту від 25 травня 2007 року № 606/33-043 та договором поруки від 25 травня 2007 року № 606/33-025 у розмірі 249 783,01 дол. США та 227 692,65 грн, судовий збір - 3 654,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договоромвід 25 травня 2007 року № 606/33-043 в сумі 249 783,01 дол. США та 227 692,65 грн, що за курсом НБУ еквівалентно 3 462 384,18 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» по 1 827,00 грн судового збору з кожного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами належним чином не виконувалися зобов`язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, тому позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 05 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 606/33-043 від 25 травня 2007 року в сумі 249 783,01 дол. США та 227 692,65 грн, що за курсом НБУ еквівалентно 3 462 384,18 грн та в частині стягнення 1 827,00 грн судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову ПАТ «Укрсоцбанк» у позові до ОСОБА_2

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року в частині стягнення пені та стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті змінено, зменшено розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з 227 692,65 грн до 193 004,71 грн, а розмір загальної суми заборгованості в гривневому еквіваленті зменшено з 3 462 384,18 грн до 3 427 696,24 грн.

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року в частині стягнення судових витрат змінено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 3 654,00 грн судового збору. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 2 009,70 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою валюту, в якій нарахована пеня, оскільки згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором розрахунок зазначеної заборгованості в національній валюті проведено позивачем із врахуванням курсу долара на дату формування розрахунку, розмір якого становив 12,95 грн, і розмір заборгованості за пенею в національній валюті згідно з розрахунком, наданого банком, становив: заборгованість за пенею на несвоєчасне погашення кредиту - 22 201,40 грн, за несвоєчасне погашення відсотків - 205 491,25 грн.

Розрахунок пені в гривнях повинен здійснювати з врахуванням курсу долара не на день формування розрахунку, а на день нарахування пені.

З урахуванням курсу долара США в період з 02 жовтня 2013 року 02 жовтня 2014 року заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення кредиту становить 19 172,50 грн; за несвоєчасне погашення відсотків - 173 832,21 грн, а всього - 193 004,71 грн, тому розмір пені, який підлягає стягненню на користь ПАТ «Укрсоцбанк», підлягає зменшенню з 227 692,65 грн до 193 004,71 грн, а розмір загальної суми заборгованості у гривневому еквіваленті зменшенню з 3 462 384,18 грн до 3 427 696,24 грн.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України банк змінив строк виконання основного зобов`язання, тому мав право пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців з дня настання виконання основного зобов`язання, проте звернувся з позовом лише 17 жовтня 2014 року. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука ОСОБА_2 припинилася, отже, він не може солідарно з боржником відповідати за невиконання умов кредитного договору.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, поданою адвокатом Смолинцем Я. І., на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року та на рішення Апеляційного суду Львівської області від 05 вересня 2016 року, просив скасувати оскаржувані судові рішення в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вересні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Львівської області від 05 вересня 2016 року, просило скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року.

Рух справи у суді касаційної інстанції

06 жовтня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ «Укрсоцбанк».

19 січня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2

03 липня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу призначено до судового розгляду.

У лютому 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК Україниу редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до розпорядження від 12 червня 2019 року № 682/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року №7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що оскаржувані судові рішення не є обґрунтованими, ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права в частині вимог до ОСОБА_1 .

Суди безпідставно не врахували, що банк змінив строк виконання зобов'язань та не застосували позовну давність.

Суди неправильно застосували статті 525, 651, частину першу статті 1054 ЦК України в частині стягнення завищенної відсоткової ставки, оскільки банк надіславши відповідачам вимогу про дострокове погашення заборгованості, змінив строк виконання зобов`язання, а тому пропустив позовну давність для звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Посилання ПАТ «Укрсоцбанк» на переривання позовної давності у зв`яку зі зверненням банку з позовом про звернення стягнення 23 вересня 2009 року є безпідставними, оскільки позовна давність, навіть з урахуванням переривання, закінчилася 23 вересня 2012 року, а позивач звернувся до суду з цим позовом у жовтні 2014 року.

У жовтні 2008 року банк самостійно збільшив відсоткову ставку з 13,5% до 15% всупереч умовам кредитного договору, оскільки позичальник не був повідомлений про цю пропозицію кредитора.

Касаційна скарга ПАТ «Укрсоцбанк» мотивована тим, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції безпідставно застосував частину четверту статті 559 ЦК України, проігнорував правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від січня 2015 року у справі 6-214цс14 та у постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-41цс14 та не надав оцінку наданим банком доказам.

Строк виконання основного зобов`язання змінено рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18 жовтня 2011 року, яке набрало законної сили 01 листопада 2012 року, тому саме з 02 листопада 2012 року почав обчислюватися строк для пред`явлення вимоги до поручителя, а не з дня направлення листа-вимоги до поручителя, проте суд апеляційної інстанції взагалі не взяв це рішення до уваги.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення без задоволення касаційних скарг ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 25 травня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 606/33-043, відповідно до умов якого банк надав останньому грошові кошти в сумі 150 000,00 шв. франків, що еквівалентно 617 086,20 грн, зі сплатою 9,5 % річних за перший рік, надалі розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами пункту 2.6 цього договору, та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно з графіком. Кінцевий термін повернення заборгованості визначено до 25 травня 2022 року.

Згідно з додатковою угодою від 19 березня 2008 року № 1 про внесення змін до договору кредиту від 25 травня 2007 року № 606/33-043 у зв`язку із зміною валюти зобов`язання пункт 1.1 цього кредитного договору викладено в такій редакції: «Кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру, грошові кошти у сумі 148 553,73 дол. США зі сплатою 13,50 % річних за перший рік, подальший розмір відсотків за користування кредитом підлягає щорічному перегляду згідно з умовами пункту 2.6 цього договору». До підпункту 1.3.1 було внесено зміни: слова, «що виражається за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору у розмірі 213 908,53 шв. франків» замінити словами «що виражається за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору у розмірі 174 257,43 дол. США».

На забезпечення виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 уклали договір поруки від 25 травня 2007 року № 606/33-025, згідно з яким поручитель ОСОБА_2 зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту від 25 травня 2007 року № 606/33-043, а також відшкодування витрат кредитора, пов`язаних з пред`явленням вимог і отриманням виконання за договором кредиту та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за договором кредиту в порядку черговості, встановленої договором кредиту.

Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 03 жовтня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 249 783,01 дол. США та 227 692,65 грн, що в загальній сумі еквівалентно 3 462 384,18 грн.

26 квітня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до відповідачів з вимогою про повернення заборгованості із врахуванням неустойки в 30-ти денний строк з дня отримання цієї вимоги про усунення порушення та погашення заборгованості з урахуванням пункту 4.5 договору кредиту.

13 жовтня 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до відповідачів з вимогою про повернення заборгованості із врахуванням неустойки в 30-ти денний строк з дня отримання цієї вимоги про усунення порушення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиноюпершою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 546, 553, 572 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.

Неустойка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку, що розрахунок пені в гривнях повинен здійснювати з урахуванням курсу долара не на день формування розрахунку, а на день нарахування пені, тому з урахуванням курсу долара розмір пені, який підлягає стягненню на користь ПАТ «Укрсоцбанк», підлягає зменшенню з 227 692,65 грн до 193 004,71 грн, а розмір загальної суми заборгованості в гривневому еквіваленті зменшенню з 3 462 384,18 грн до 3 427 696,24 грн.

Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до пунктів 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному пунктом 1.1 цього договору; достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених пунктами 2.6.3, 3.2.3, 4.4., 4.5, 5.4 цього договору.

Відповідно до пункту 4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такої зміни.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції на час виникнення спірних правовідносин порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Правила частини четвертої статті 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов`язання встановлений не був.

Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов`язання за договором поруки у зв`язку з припиненням такого зобов`язання поручителя.

Відповідно на вказані строки не поширюється положення частини п`ятої статті 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин.

Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням.

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року справа № 604/156/14-ц, провадження № 14-644цс18.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ПАТ «Укрсоцбанк» направив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно вимоги - повідомлення № 19.1-06/7853/1, № 19.1-06/7853/2, від 26 квітня 2013 року, пропонував позичальнику згідно з пунктом 4.5 кредитного договору повернути заборгованість протягом 30-ти днів з дня отримання вимоги, та поручителю згідно з пунктом 3.1.1 договору поруки сплатити заборгованість за кредитним договором протягом одного робочого дня від дати отримання листа. Отже, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання і мав пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців з дня настання виконання основного зобов`язання, тобто з 27 квітня 2013 року, до 27 жовтня 2013 року, проте з позовом до суду звернувся лише 17 жовтня 2014 року.

Установивши зазначені обставини, суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про припинення поруки та скасування рішення суду першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_2 .

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 спрямовані на захист інтересів позичальника та переоцінку доказів, проте ОСОБА_1 судові рішення не оскаржував, а відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк», що суди не взяли до уваги рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 жовтня 2011 року є необгрунтованими з огляду на підстави та зміст позову.

З огляду на викладене Верховний Суд відхиляє доводи касаційних скарг, які спрямовані на власне тлумачення норм матеріального права, переоцінку доказів у справі, проте встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Верховний Суд встановив, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального та матеріального права, а доводи касаційних скарг їх висновків не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Верховним Судом встановлено, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарг про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційних скарг без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 , подану адвокатом Смолинцем Ярославом Івановичем, залишити без задоволення.

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду Львівської області від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А. С. Олійник

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко