ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4961/19 Справа № 188/1486/18 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про визначення місця проживання дітей з батьком,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 13.08.2013 року. З 2018 року подружжя не підтримує відносин та спільно не проживає. Від шлюбу мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На сьогоднішній день сини проживають з ним та він вважає, що їм буде краще проживати з батьком, який має стабільну роботу та заробіток, їх повністю матеріально забезпечує, має кращі умови для проживання.

Відповідач не може надати їм належного забезпечення, виховання та розвитку, тому просить суд визначити місце проживання малолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із ним.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідач має неналежні умови для проживання дітей, має незначний дохід, в той час як його заробіток набагато більший та він може забезпечити кращі умови для життя та розвитку своїх дітей. Крім того, позивач зазначає, що сини виражають бажання проживати саме разом з батьком.

Відповідач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує рішення суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9,11,13).

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13.08.2018 року шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до акту обстеження умов проживання, ОСОБА_1 проживає разом з синами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с.22).

Згідно довідки про доходи від 10.09.2018 р. загальну сума доходу ОСОБА_1 за період з березня 2018 року по серпень 2018 року за винятком утримань становить 93 707,16 грн (а.с.23).

Відповідно до виробничої характеристики ОСОБА_1 працює на шахті Сташкова з 1998 року. За період роботи проявив себе як дисциплінований, старанний робітник (а.с. 25).

Вказані обставини та умови проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 були також встановлені та залишились незмінними, відповідно до акту від 15.01.2019р. (а.с. 96).

Відповідно до довідки від 04.09.2018 року ОСОБА_5 відвідує садок № 1 «Барвінок» (а.с. 61).

За характеристикою Брагинівської загальноосвітньої школи, ОСОБА_3 , 2007 року народження, за час навчання виявив достатній рівень знань. Мама і тато приділяють увагу вихованню сина, цікавляться його успіхами у навчанні, але проживають окремо. ОСОБА_3 має молодшого брата, який разом з ним проживає із татом, та молодшу сестру, яка проживає з мамою (а.с. 58).

Згідно характеристики Брагинівської загальноосвітньої школи ОСОБА_2 проживає в смт. Петропавлівка разом із молодшою донькою ОСОБА_5 та працює в магазині «Модний сезон» продавцем. Коли сім`я проживала в повному складі мама відповідально займалася вихованням дітей, турбувалася про харчування, одяг, цікавилася успішністю синів, активно приймала участь в класних та шкільних міроприємствах, регулярно допомагала хлопчикам з домашніми завданнями, надавала їм моральну підтримку. В спілкуванні з дітьми мама доброзичлива, тактовна, завжди знаходить вихід із конфліктної ситуації. В даний час ОСОБА_4 та ОСОБА_3 опікується тато, мама часто дзвонить вчителю, цікавиться здоров`ям та навчанням синів (а.с. 51).

Відповідно до характеристики від 26.11.2018р. ОСОБА_2 працює на посаді продавця непродовольчих товарів у ФОП ОСОБА_16 з липня 2018 року. За період роботи зарекомендувала себе як гарний працівник, пунктуальна, врівноважена, відповідальна, в колективі користується повагою, без шкідливих звичок. Скарг на неї не надходило (а.с. 52).

Згідно довідки від 26.11.2018р. оклад ОСОБА_2 складає 3 850, 00 грн (а.с. 53).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 26.11.2018 р. ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_2 , який належить їй на праві власності. Для кожної дитини є окрема кімната, ліжко, шафа для одягу, стіл для навчання. Кімната відремонтована, речі в порядку, чисто (а.с. 56).

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 ст. 161 Сімейного Кодексу України зазначає, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами,своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, батьки мають рівні умови проживання, однакові умови для гармонійного розвитку дітей, житлові будинки повністю обладнанні всім необхідним для проживання дітей. Як батько, так і мати мають власні житлові будинки, постійне місце роботи та стабільний дохід, діти прихильні до обох батьків.

Відповідно до висновку від 22.10.2018р. орган опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вирішив визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 36-37).

З урахуванням всіх викладених вище обставин, кожен із батьків має можливість належним чином займатись вихованням дітей та їх утримувати, забезпечені необхідними умовами для цього, і таким чином сторони в рівній мірі мають право на те, щоб місце проживання дітей було визначено з кожним.

Разом з тим, принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року визначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, ухвалив рішення, що відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач має неналежні умови для проживання дітей не можуть бути прийняті до уваги, оскільки депутатом виборчого округу та працівниками служби у справах дітей було досліджено матеріально-побутові умови відповідача та надано позитивний висновок про те, що в помешканні матері створені належні умови для проживання дітей.

Посилання апелянта на те, що відповідач має незначний дохід, не є підставою для розлучення малолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з матір`ю і визначення їх місця проживання з батьком, заробіток якого вище, враховуючи, що позивач не позбавлений права на участь у вихованні та розвитку своїх дітей, їх утриманні та матеріальному забезпеченні.

Так, 11.07.2017 року Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Жодних виключних обставин, які б свідчили про неможливість ОСОБА_2 забезпечити добробут та належне виховання своїх синів, матеріали справи та доводи апеляційної скарги не містять.

Передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова