РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Кучиної Н.Г.,

при секретарі судового засідання Ющук О.С.

справа № 569/24618/18

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та пені по заборгованості по аліментах, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та пені по заборгованості по аліментах, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь пеню по заборгованості по аліментам за період з 01.11.2017 року по 01.09.2018 року у сумі 43007 грн 87 коп та заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 63192 грн 10 коп.

Обґрунтовуючи позов, позивач вказує, що під час подружнього життя у них народилася донька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У Рівненському міському відділі державної виконавчої служби перебуває на виконанні виконавчий лист №569/14287/14-ц, який видано Рівненським міським судом 22.03.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки відповідач не сплачував аліменти, утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості по аліментах №111969 від 21.12.2018 року станом на 30.11.2018 року склала 63192,10 грн. Відтак, вважає, що має право на стягнення заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 63192,10 грн та пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2017 року по 01.09.2018 року у сумі 43007,87 грн. Просить позов задоволити.

Ухвалою Рівненського міського суду від 16 січня 2019 року по вищевказаній справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримала, просить позов задоволити.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві та просив суд зменшити розмір неустойки, оскільки не має постійного місця роботи, крім того від другого шлюбу має на утриманні дитину, яка є дитиною, що потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 свої аліментні зобов`язання належним чином не виконував і тому утворилася заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.11.2018 року у розмірі 63192,10 грн., що стверджується дослідженим судом розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №111969 від 21.12.2018 року Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по аліментам, суд виходить з такого.

Згідно ч. 3 ст.195 СК України,- розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч. 8 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження",- спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме.

Крім того, аліменти на користь позивачки вже стягнуті рішенням суду та повторному стягненню не підлягають, заборгованість за аліментами підлягає стягненню з боржника у порядку, передбаченому Законом «Про виконавче провадження».

Суд вважає, оскільки позивач не оспорювала розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, то відсутні будь-які підстави для стягнення з ОСОБА_3 заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 63192 грн 10 коп .

Суд, вирішуючи питання щодо розміру пені, враховує наявну у ОСОБА_3 заборгованість зі сплати аліментів та вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня, виходячи з такого.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц.

При цьому у вищезазначеній постанові ВС зазначено, що вирішуючи в конкретному випадку питання щодо усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верхового Суду відступає від правової позиції щодо застосування частини першої статті 196 СК України, викладеної у постанові ВСУ від 01 липня 2015 року справі N 6-94цс15 (Постанова N 6-94цс15) та наступних постановах.

Тобто, зі змісту вказаної постанови слід зробити висновок про те, що Верховний Суд змінив правову позицію по відношенню до своєї ж правової позиції, висвітленої у постановах ВСУ від 01 липня 2015 року (справа N 6-94цс15).

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність застосування в даному випадку положення постанови Верхового Суду № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року.

Суд погоджується з обчисленням пені, відповідно до наданого позивачем розрахунку в межах заявлених позовних вимог за період з 01.11.2017 року по 01.09.2018 року у сумі 43007,87 грн., оскільки він відповідає правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Крім того, необхідно врахувати, що Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, ч. 1 викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені).

Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не подав і судом їх не здобуто.

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені).

Отже, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2017 року по 01.09.2018 року, наданого позивачем становить 43007,87 грн.

Суд бере до уваги розрахунок позивачки щодо суми неустойки за прострочені платежі по аліментах, який ніким не оспорений і доказів протилежного суду не надано та вважає, що позивачка має право на стягнення неустойки (пені).

Отже, факт наявності заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.11.2018 року становить 63192 грн. 10 коп. та підтверджується належними доказами - розрахунками заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу, суд приходить до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами.

У той же час, положеннями ч. 2 ст. 196 СК україни передбачено, що розмір неустойки може бути зменшено судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Враховуючи, що у відповідача від іншого шлюбу на його утриманні перебуває дитина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яка є дитиною, що потерпіла від Чорнобильської катастрофи, відповідно до оглянутого в судовому засіданні посвідчення серії НОМЕР_2 та те, що відповідач на даний час ніде не працює, про що свідчить трудова книжка НОМЕР_3 , то виходячи з засад справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, прописаних у ст. 7 СК України суд вважає, що на підставі ч. 2 ст. 196 СК України розмір заявленої позивачем до стягнення неустойки підлягає зменшенню до 15000 грн.

Оскільки при зверненні до суду позивачка була звільнення від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 768,40 грн. судового збору. Керуючись ст. 4,10-13,76-81,133-137,258-265 ЦПК України, ст..196 СК України, Постановою від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц ВП ВС, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та пені по заборгованості по аліментах задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 пеню за прострочення за не своєчасну сплати аліментів у розмірі 15 000 (п"ятнадцять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

В задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 .

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина