Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №2-996/10
Провадження №4-с/711/2/19
У Х В А Л А

10 січня 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

за участю скаржника (боржник) ОСОБА_1

представника скаржника (боржника)

адвоката ОСОБА_2

заінтересованої особи (стягувач) ОСОБА_3

представника заінтересованої

особи (стягувача) адвоката ОСОБА_4

представника заінтересованої особи

за довіреністю ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 (боржник) на дії, бездіяльність, рішення державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_3 (стягувач), -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії, бездіяльність, рішення державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_3 (стягувач). Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 2-996 стягнуто з ОСОБА_1 (боржник) на користь ОСОБА_6 (стягувач) аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх доходів, починаючи з 07.12.2009 і до повноліття дитини. За даним рішенням 28.01.2010 року видано виконавчий документ, за яким відкрито виконавче провадження №ВП 35886226.

04.06.2018 після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №35886226 скаржник дізнався, що в матеріалах виконавчого провадження відсутній виконавчий документ і постанова про відкриття виконавчого провадження. Також відсутні докази направлення йому постанови про відкриття виконавчого провадження, при цьому, - таку постанову він не отримував.

04.06.2018 після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №35886226 скаржник дізнався, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні перевірки майнового стану боржника в період з 2009 по 2015 роки. Вважає, що дії державним виконавцем здійснювались поверхово. Весь час перебування виконавчого документа на виконанні, розрахунок заборгованої по аліментах здійснювався неправильно і без урахування проведених ним виплат.

Крім того, на думку скаржника, не враховувався і той факт, що він має невеликий дохід (приблизно 4000- 5000 тис. грн. на місяць), утримує нову родину і нараховані йому аліменти значно перевищують його дохід і розмір аліментів, визначений судом.

Також вважає, що державним виконавцем не був врахований і той факт, що стягувач протягом усього часу не надавала правдивої інформації про отримання нею аліментів на дитину; дитина і досі зареєстрована за його місцем проживання.

Лише 04.06.2018 скаржнику стало відомо, що його оголошено у розшук, в той час, коли він завжди проживав і перебував у місті Черкаси за адресою реєстрації.

Скаржник зазначає, що враховуючи те, що місце проживання дитини з ним (АДРЕСА_1), з огляду на те, що стягувач має з дитиною дохід значно вищий за його, декілька разів він надавав їм нотаріально завірені згоди для виїзду дитини на відпочинок за кордон, розмір аліментів має бути зменшено, а заборгованість перераховано.

Стягувач весь час надавала заяви про видачу їй довідок для отримання від держави допомоги, як особі, що не отримує на дитину аліментів. Однак, вказане суперечить обставинам виконавчого провадження: за період з 07.12.2009 по 01.04.2013 аліменти ОСОБА_1 сплачені повністю. Державному виконавцю ним була подана декларація про доходи і його місце роботи, однак державний виконавець не вчинив дії щодо перерахунку аліментів.

Починаючи з 01.04.2013 (оскільки його батько важко хворів і помер у 2014 році), ОСОБА_1 нараховувались аліменти, але він не розуміє, з яких сум, а здійснені ним проплати аліментних платежів, вважає, що взагалі не враховувались. Це стало підставою для отримання стягувачем допомоги на дитину та використання вказаних коштів не за призначенням.

На сьогодні заборгованість по аліментах державним виконавцем нарахована у сумі понад сімдесят тисяч гривень. При цьому, скаржнику не зрозуміло, з чого виходив державний виконавець, не маючи виконавчого документа, при обрахуванні заборгованості.

Вважає, що такі обставини стали підставою для незаконного подання щодо притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України та одночасного з цим оголошення його у розшук за ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від №711/8031/15ц від 02.10.2015 і все це при зупиненому виконавчому провадженні (постанова про зупинення від 11.11.2015). З моменту зупинення виконавчого провадження, перевірка майнового стану за адресою його проживання не проводилась. Акт державного виконавця, складений лише за присутності одного понятого - невідомої скаржнику особи, є сфальсифікованим, оскільки він завжди знаходився за адресою свого місця проживання. При розрахунку заборгованості за аліментами державний виконавець мав би виходити із фактичного заробітку боржника, а не розраховувати заборгованість за аліментами, виходячи із середньомісячної заробітної плати по м. Черкаси. Крім того, зазначає, що державному виконавцю було відомо, що боржник офіційно працює водієм таксі, але жодних заходів для отримання довідки про його доходи державний виконавець не вжила.

На думку скаржника, державний виконавець вийшла за межі своїх повноважень. ОСОБА_8 про розмір заборгованості повідомлено лише у лютому 2018 року. Про всі попередні розрахунки він дізнався лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 04.06.2018. Всі розрахунки вчинялись державним виконавцем виключно на вимогу стягувача і без урахування всіх сплачених ним сум. Виконавче провадження складається майже із заяв колишньої дружини, отриманих нею довідок про несплату аліментів, в той час, коли аліменти він періодично сплачував.

Крім того, постановою державного виконавця від 10.05 2018 року накладено арешт на кошти боржника у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на все майно, що належить боржнику, у зв'язку з боргом за аліментами в розмірі 64560,25 грн.

Постановою державного виконавця від 16.02. 2018 року у зв'язку з нарахованим боржникові боргом за аліментами, встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України до погашення заборгованості за аліментами. Постановою державного виконавця від 16.02. 2018 року у зв'язку з нарахованим боргом за аліментами встановлено боржника тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною зброєю. Постановою державного виконавця від 16.02. 2018 року у зв'язку з нарахованим боргом за аліментами встановлено тимчасове обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості за аліментами. Постановою державного виконавця від 16.02.2018 року у зв'язку з нарахованим боргом за аліментами встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості за аліментами.

Крім того, вказує, що 25.04.2018 державним виконавцем складено протокол про адміністративне правопорушення і притягнуто його за зупиненим виконавчим провадженням до адміністративної відповідальності.

Державний виконавець, не враховуючи норми ст. 58 Конституції України, звертався до суду про приведення виконавчого документа у відповідність до ст. 182 СК України та вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Однак, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/ 2618/14-ц від 11.04.2014 у задоволенні заяви Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції щодо приведення виконавчого документа у відповідність вимогам Закону України «Про виконавче провадження», відмовлено.

Скаржник вважає, що, оскільки відсутній виконавчий документ, всі дії державного виконавця здійснені не на підставі виконавчого документа (за його відсутності) і підлягають скасуванню. Проведений державним виконавцем розшук боржника, нарахування заборгованості та всі виконавчі дії фактично здійснені не за виконавчим документом.

На думку скаржника, державним виконавцем його, як водія, обмежено у праві користування транспортним засобом і накладено арешт на автомобіль, в той час, коли робота водія є його професійним зайняттям і єдиним джерелом доходу, чим вважає, - порушено заборону, передбачену ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження».

Арешт 1/3 частини квартири №65, по вулиці Благовісна, 220 в Черкаси, що рахувалась на праві власності за ОСОБА_1, накладено із запізненням, що сприяло втраті майна. Оскільки 1/3 частини цієї квартири рахувалась на праві власності за ОСОБА_1 та не була припинена реєстратором внаслідок договору про розірвання договору дарування частини квартири від 30.03.2013 року. Отже, він вважав, що квартира знаходиться під арештом державного виконавця.

30.03.2013 року він не був у державного нотаріуса ОСОБА_9 та ніякого розірвання договору дарування вказаної квартири не підписував, як було зазначено в матеріалах виконавчого провадження стягувачем, у інформаційній довідці з ДРРП № 97685268 від 19.09.2017 року, відсутні запис та рішення, за якими було припинено його право власності, а є припинення права власності, але ніяк не набуття у його батька - ОСОБА_10, і тому він ніяк його 1/3 частку квартири нікому дарувати не міг. Крім того, із заявою про припинення частки квартири, він до реєстратора не звертався.

Записами 884874, 884918, 915458, 13976326 здійснювалось припинення права власності та записом 18948598 після всіх припинень незаконно з'явилось набуття права власності всієї квартири. Державна реєстрація правочинів щодо спірної квартири, вчинених після 30.03.2013 року, здійснювалась шляхом внесення відповідних даних до Державного реєстру записами 884874, 884918, 915458, 13976326, 18948598 та інформаційними довідками.

Така сукупність даних, як на думку скаржника, свідчить про порушення його права власності і позбавлення його майна у незаконний спосіб . Вказане оскаржується ОСОБА_1 у судовому та адміністративному порядку, тому були відсутні підстави для звільнення цього майна з-під арешту

Оскільки, в даному виконавчому провадженні відсутні обставини, перераховані у ст. 59, 61 Закону України «Про виконавче провадження», як підстави для зняття арешту з майна, державний виконавець звільнив з-під арешту майно боржника, накладеного за його заявою на спадкове майно: 1/3 частини квартири №65, що по вулиці Благовісна, 220 в м. Черкаси, що рахувалась на праві власності за боржником.

Бездіяльність державного виконавця полягає у втраті виконавчого документа і відсутності дій щодо отримання дублікату виконавчого документа; нездійснення повної перевірки майнового стану боржника, не вчинення своєчасних дій щодо арешту і розшуку коштів боржника, що призвело до вилучення іншими особами майна боржника і його втрати. Незаконні і протиправні дії державного виконавця полягають у направлені до суду передчасного звільненні майна з-під арешту; ненаправлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, безпідставне оголошення у розшук боржника, безпідставне притягнення до кримінальної відповідальності, нездійснення перерахунку аліментів, з урахуванням обставин справи; порушення строків здійснення виконавчих дій і строки направлення процесуальних документів виконавчого провадження, порушення порядку виконання виконавчого документа.

Посилаючись на нормами ст. 3, 19, 55 Конституції України, ст. 16, ст. ст. 18, 19, 74, 71, 48, 52, 55 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, із змінами, ст.ст.447-453 ЦПК України, скаржник просить суд, - визнати незаконні дії державного виконавця, починаючи з 01.04.2013 по теперішній час, вчинені без виконавчого документа; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо нездійснення запиту до Черкаської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Черкаській області стосовно отримання інформації про оподаткований дохід, отриманий фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.04.2013 по 16.02.2018 та щодо неотримання дублікату виконавчого документа; визнати неправомірними дії державного виконавця Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області щодо визначення розрахунку заборгованості по аліментах без урахування фактичних даних про реальний дохід, отриманий ОСОБА_1 і без фактичної наявності виконавчого документа; скасувати розрахунок заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №ВП 35886226, проведений за період з 01.04.2014 по 01.06.2018 без урахування фактичних виплат аліментних платежів боржником та без урахування фактично отриманого доходу ОСОБА_1; скасувати заходи розшуку ОСОБА_1, вчинені на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/8031/15ц від 02.10.2015; скасувати заходи притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КК України, вчинені на виконання подання державного виконавця від 03.04.2018 у кримінальному провадженні №0002443; закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 №0002443; скасувати постанову №ВП 35886226 від 10.05 2018 року, якою накладено арешт на кошти боржника у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на все майно, що належить боржнику, у зв'язку з боргом за аліментами в розмірі 64560,25 грн.; скасувати постанову державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області №ВП 35886226 від 16.02.2018 року про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України до погашення заборгованості за аліментами; скасувати постанову державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області №ВП 35886226 від 16.02.2018 року про тимчасове обмеження у праві користування ОСОБА_1 вогнепальною зброєю; скасувати постанову державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області №ВГ 35886226 від 16.02.2018 року про тимчасове обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості за аліментами; скасувати постанову державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області №ВП 35886226 від 16.02.2018 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості за аліментами; скасувати складений 25.04.2018 державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області протокол № 35886226 про адміністративне правопорушення і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності; судові витрати покласти на Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Ухвалою суду від 02.07.2018 року прийнято до провадження скаргу ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду по суті.

Придніпровським відділом ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області через представника за довіреністю ОСОБА_5 16.07.2018 року подано відзив на скаргу, за яким просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 Зазначено, що на виконанні в Придніпровському відділі ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває зведене виконавче провадження №56375635, в складі якого перебувають наступні виконавчі провадження:

№ 55604224 по виконанню виконавчого листа №711/9238/16-ц від 13.11.2017, виданого Придніпровським районним судом міста Черкаси про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕІД» в сумі 1378,00 грн.;

№ 55603970 по виконанню виконавчого листа №711/9238/16-ц від 13.11.2017, виданого Придніпровським районним судом міста Черкаси про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» ВИ «Черкаська ТЕЦ» в сумі 7728,38 грн.;

№ 35886226 по виконанню виконавчого листа № 2-996 від 28.01.2010, виданого Придніпровським районним судом міста Черкаси про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку.

29.10.2010 стягувачем ОСОБА_3 пред'явлено зазначений виконавчий документ до Придніпровського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, що підтверджується відповідною заявою стягувача. На підставі виконавчого листа № 2-996 від 28.01.2010, виданого Придніпровським районним судом міста Черкаси, державним виконавцем Павленко В.А. відкрито виконавче провадження, про що винесено 30.01.2010 відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження.

Державним виконавцем Дьо Л.С. в ході здійснення виконання виконавчого провадження №35886226 встановлено, що в матеріалах даного виконавчого провадження відсутній виконавчий лист № 2-996 від 28.01.2010, виданий Придніпровським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3

Розрахунок заборгованості від 15.06.2018 № 20475 здійснено державним виконавцем на підставі матеріалів, що містяться у виконавчому проваджені. Посилається на те, що відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право надавати будь-які додаткові матеріали та користуватися іншими правами, наданими Законом. Також в зазначеній довідці боржнику та стягувачу було роз'яснено їхнє право щодо надання доказів про фактичне отримання заробітку (доходу). В разі надання такої інформації з боку боржника чи стягувача принцип нарахування заборгованості було б змінено. ОСОБА_1 даним правом, станом на 13.07.2018, не скористався. Боржник жодного разу не надавав будь-яких підтверджуючих документів про сплату аліментів, які б не були враховані державним виконавцем. Оскільки боржник, за весь час перебування на виконанні виконавчого документа, офіційно не мав доходів, що підтверджується відповідями з ДФС та ПФУ від 11.06.2018, 11.05.2018, 21.03.2018, 21.01.2018 та відсутністю з боку боржника будь-яких клопотань, чи заяв щодо перерахунку заборгованості, державним виконавцем нарахування заборгованості по аліментах здійснювалось відповідно до вимог ч.3 ст. 195 Сімейного Кодексу України, тобто виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Оскільки у боржника станом на 13.07.2018 існує заборгованість, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець вважає, що підстави для скасування постанов про встановлення тимчасових обмежень щодо боржника, відсутні.

Відповідно до ч.11 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз'яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів. Кримінальне провадження може бути розпочате лише за заявою потерпілого. Зазначає, що оскільки до правоохоронних органів зверталася безпосередньо стягувач, то відповідно, - рішення щодо припинення кримінальної справи приймається не органом ДВС.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець складає протокол про вчинення боржником адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 18 ЗУ державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Згідно із п.п. 6-7 ч.3 ст. 18 Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно та кошти боржника. Відповідно до ч.2 ст.56 ЗУ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника.

Оскільки станом на 13.07.2018 у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 66 666,50 грн., то державний виконавець вважає, що підстави для звільнення будь-якого майна боржника, відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. За матеріалами виконавчого провадження встановлено, що 22.03.2016 Головним управлінням Національної поліції у Черкаській області повернуто ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси про оголошення розшуку ОСОБА_1 без прийняття до розгляду. Дана обставина, як вважає державний виконавець, свідчить про те, що станом на 13.07.2018 боржник не перебуває в розшуку.

Враховуючи зазначені обставини державний виконавець вважає скаргу боржника на дії і бездіяльність державного виконавця безпідставною та необгрунтованою.

Крім того, скаржником ОСОБА_1 19.07.2018 року подано до суду відповідь на відзив державного виконавця, за яким просить задовольнити скаргу. Не погоджується із доводами державного виконавця; вважає дії останнього такими, що суперечать закону; відсутність виконавчого документа є підставою для скасування всіх виконавчих дій, вчинених без виконавчого документа; державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії, якщо боржником не отримано постанову про відкриття виконавчого провадження; станом на 01.04.2013 року боржником повністю сплачено аліменти, але стягувач безпідставно отримувала з державного бюджету допомогу впродовж з листопада 2012 року по 01.04.2013 року з жовтня 2013 по червень 2018 включно стягувач не надає достовірних відомостей про сплачені боржником аліменти; перевірка майнового стану не проводилась; здійснено зупинення ВП, а виконавчі дії проводяться; боржник працює таксистом і заборона керувати транспортним засобом та накладення арешту на ТЗ є позбавленням його на єдине джерело існування; державний виконавець не враховує задекларований ним дохід і нараховує заборгованість з даних статистики по середньомісячній зарплаті по м. Черкаси; розрахунок заборгованості вчинено з порушенням норм Податкового, Сімейного Кодексів, ЗУ «Про виконавче провадження» і підлягає перерахунку. Вважає, що державним виконавцем порушено закон щодо притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 повністю підтримав доводи скарги та просив її задовольнити. Зазначив, що по п.2 вимог відсутній виконавчий лист та не отримав постанову про відкриття провадження; по п.3 вимог він працює неофіційно таксистом з 01.04.2013 року і по даний час не може працювати офіційно, дозволів на здійснення такого виду діяльності не має; за період часу з 01.04.2014р. по 01.06.2018р. він не подавав до ДВС свої відомості про отримані ним доходи для врахування при виконанні ВП; бездіяльність державного виконавця у неотриманні дублікату виконавчого листа і лише після його скарги до суду, державний виконавець 14.07.2018 року подав таку заяву; по п.4 вимог оскільки був відсутній виконавчий лист, то він і не подавав до ДВС ніякі дані про свої доходи; по п.5 вимог всі розрахунки, яка маються з 01.04.2014р. по 01.06.2018р. слід скасувати, але їх багато і назвати та перелічити їх, не може; по п.6 вимог слід скасувати заходи його розшуку, вчинені на виконання ухвали Придніпровського райсуду м. Черкаси від 02.10.2015 року, т.ч. він не переховувався; по п.7 вимог слід скасувати заходи притягнення його до кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження за ст. 164 КК України; по п.8 вимог постанова про накладення арешту на майно від 10.05.2018 року підлягає до скасування, оскільки він не може користуватися рахунками в банківській установі для того, щоб на них покласти грошові кошти; по п.п.9-12 вимог постанови про тимчасові обмеження щодо боржника слід скасувати, оскільки вони винесені без наявності виконавчого листа; по п.13 вимог слід скасувати протокол від 25.04.2018 року про притягнення його до адмінвідповідальності; по п.14 вимог судові витрати слід покласти на органи ДВС. Крім того, до суду 25.10.2018 року надані письмові пояснення по суті скарги.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 також підтримала доводи скарги і просила її задовольнити. Зазначила, що встановлено факт зникнення виконавчого документу, оскільки іншим суддею розглядається справа за поданням державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа (на час винесення судового рішення набрало законної сили судове рішення про видачу дубліката виконавчого листа). Крім виконавчого провадження №35886226 було ще ВП №17066230, що не допускається. В 2014 році за заявою стягувача закінчене ВП № 17066230, а тому неможливо було повторно пред»явити цей же виконавчий лист. Тобто з 2011 по 2016 відбулось подвійне стягнення з боржника ОСОБА_1 аліментів. За ВП №35886226 державним виконавцем незаконно здійснювались заходи щодо розшуку боржника не було перевірено наявність у нього закордонного паспорту, не з»ясовані питання наявності зброї. При цьому, ухвала суду про розшук боржника від 02.10.2015р. є чинною і не оскаржувалась боржником. У ВП №35886226 також відсутня постанова про відкриття виконавчого провадження. У ОСОБА_1 відсутні будь-які платіжні документи, які б не були враховані державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментах від 13.07.2018 року, який оскаржується. За розрахунком заборгованості по аліментах зазначила, що за період часу з квітня 2014 року по червень 2018 року включно, не відомо про наявність у ОСОБА_1 платіжних документів, які були не враховані державним виконавцем при здійсненні такого розрахунку. Вважає, що документами, які підтверджували доходи боржника є декларація за 2009 рік, що є у ВП №35886226 та декларація від 19.02.2018 року. Вважає, що розрахунок заборгованості по аліментах не можливо здійснювати без врахування іншого ВП №17066230. Також зазначено, що ОСОБА_1 не подавав до ДВС довідку з державної фіскальної служби про його доходи. Незважаючи на те, що у ВП є не скасована постанова про зупинення виконавчих дій, боржником вона оскаржена не була. Крім того, відсутня постанова про відновлення ВП після зупинення. ОСОБА_1 не звертався до органів ДВС із заявою про відновлення втраченого виконавчого провадження.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_11 просила відмовити у задоволенні скарги, яка є безпідставною. Відзив на скаргу не було подано. Зазначила, що у 2010 році нею подано до ДВС заяву про відкриття ВП та виконавчий лист. За період часу з 2010 по 2013 роки боржником заборгованість по аліментах повністю сплачена і до органів ДВС були надані всі платіжні документи. З квітня 2013 року боржник припинив сплачувати аліменти і почалася заборгованість.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 повністю заперечували проти скарги та просили відмовити у її задоволенні. Відзив на скаргу подано не було. Зазначили, що, як на їхню думку, дана скарга ОСОБА_1 подана як наслідок порушеного щодо боржника кримінального провадження за ст. 164 КК України та подачі стягувачем позову про стягнення пені по заборгованості по аліментах. Підстав вважати, що виконавче провадження є закінченим, немає. Боржник сплачував кошти як аліментні платежі, а отже, - знав про виконавче провадження, звертався до органів ДВС із заявами про розміру боргу по аліментах і зобов»язувався його погашати. Крім того, боржник знав про судове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Дійсно, був втрачений виконавчий лист, але це не давало підстав вважати, що неможливо проводити виконавчі дії. Крім того, при виявленні відсутності виконавчого документу, за поданням державного виконавця за судовим рішенням видано його дублікат. Боржник зобов»язаний сплачувати аліменти на утримання дочки на виконання судового рішення. Державний виконавець у межах повноважень перевіряв майновий стан боржника, звертався до органів ДФС та пенсійного фонду. За наданими відповідями відсутні дані про те, що боржник працює, а тому визначено розмір щомісячних платежів на підставі ст. 195 СК України. Вважає, що підстав для скасування розрахунку заборгованості, немає, враховуючи, що боржник сплачував кошти як аліменти платежі на утримання дитини. Крім того, вважає, що скаржником не надано до суду платіжних документів, які б свідчили про подвійне, як він вказує, стягнення з нього аліментів. Отримана стягувачем державна допомога не впливає на стягнення аліментів по виконавчому листу та не впливає на розмір заборгованості. Державний виконавець здійснював заходи щодо виконання ухвали суду про розшук боржника, оскільки це був його обов»язок. При наявності боргу по аліментах, державним виконавцем накладено арешт на майно боржника та прийняті рішення про встановлення тимчасових обмежень щодо боржника. Протокол про притягнення до адмінвідповідальності оскаржувати неможливо.

В судовому засіданні представник Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області за довіреністю ОСОБА_5 підтримала доводи відзиву та просила відмовити у задоволенні скарги. Зазначила, що в її провадженні перебуває ВП № 35886226 за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини. Інше ВП №17066230 завершене відповідно до постанови від 07.02.2014р. і на даний час знищене за терміном зберігання. З 08.02.2014р. є лише одне ВП №35886226, в якому мається постанова про відкриття ВП від 30.01.2010 року. 07.03.2017р. вона прийняла до провадження вказане ВП і згодом було виявлено відсутність виконавчого листа, внаслідок чого, звернулася до суду із поданням про видачу дублікату. Таке подання судом задоволено. У ВП №35886226 нею було здійснено розрахунок заборгованості по аліментах з 01.04.2014р. (до цього часу заборгованості не було, про що зазначив стягувач) по 01.06.2018р. включно. Розрахунок заборгованості здійснено на підставі документів про сплату аліментних платежів, що маються у ВП та на підставі ст. 195 СК України. За ВП №35886226 останній платіж боржником здійснено в червні 2018 року в сумі 300грн. і внесено на депозит ДВС. Боржник знав про обов»язок сплачувати аліменти та погашати заборгованість, оскільки подавав декларацію державному виконавцеві, письмові пояснення щодо боргу тощо. З 01.04.2013 по 16.02.2018 були неодноразові інформації щодо доходів боржника. Між тим, відсутність такої інформації від відповідних органів не впливає на обсяг повноважень державного виконавця, оскільки й сам боржник вправі подавати до ДВС дані про свої доходи, але він їх не подавав. Навіть на час розгляду скарги ОСОБА_13 не подав державному виконавцеві відомості про свої доходи чи платежі, які б вплинули на розмір заборгованості, що визначена у довідці-розрахунку, що ним оскаржується. 10.07.2018р. отримана відповідь з податкових органів про те, що ОСОБА_1 є ФОП з 16.05.2006 року і останню декларацію він подав за 2011 рік. Якщо він ФОП на спрощеній системі оподаткування, то враховується середньомісячна зарплата по області, відповідно до ст. 195 СК. Постанови про накладення арешту на майно, встановлення тимчасових обтяжень щодо боржника є чинними і винесені законно. Що стосується протоколу про притягнення боржника до адмінвідповідальності, то він був направлений до Соснівського райсуду м. Черкас, але за постановою суду від 05.06.2018 року повернуто до ДВС для дооформлення. Вважає, що всі дії та рішення державним виконавцем винесені відповідно до вимог законодавства. Протягом часу з 01.04.2013р. по 16.02.2018р. державними виконавцями здійснювались запити до податкових, пенсійних та інш. органів щодо перевірки майнового стану ОСОБА_1 Крім того, отримання стягувачем соціальної державної допомоги не дає підстав для зменшення розміру заборгованості по аліментах. Також, зазначила, що зупинення провадження не зупиняє нарахування заборгованості і здійснення відповідного розрахунку.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи за скаргою та виконавче провадження №35886226, яке складається з двох томів, суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити за таких підстав:

рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова (ч.ч. 1, 3 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. із змінами).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Враховуючи обов»язки, які повинен виконувати державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження, він зобов»язаний дотримуватись Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» тощо.

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено частиною 1 статті 13 ЗУ «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Права і обовязки виконавців, обовязковість вимог виконавця визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, за частиною 1 цієї статті, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_6 від 29.01.2010 року (вхідний номер ВДВС 1805/11-02-34/3 від 29.01.2010) та виконавчого листа №2-996 від 19.01.2010р., що виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів у розмірі ? частини всіх видів доходу боржника, - державним виконавцем Павленко В.А. 30.01.2010 року відкрито виконавче провадження, про що винесена постанова, яка 30.01.2010р. за №944/3 направлена сторонам виконавчого провадження, зокрема, за адресою боржника, що вказаний у виконавчому документі.

Доводи скаржника та його представника про те, що матеріали виконавчого провадження не містять постанови про відкриття виконавчого провадження, спростовуються дослідженими матеріалами ВП №35886226. Про наявність будь-яких інших виконавчих листів про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6, скаржником не доведено.

Відповідно до даних свідоцтва про шлюб від 06.12.2013 року ОСОБА_6 у зв»язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_3 (актовий запис №1852). Копія такого свідоцтва наявна в матеріалах ВП №35886226.

Постановою від 25.06.2018р. замінено назву стягувача у ВП з ОСОБА_6 на ОСОБА_3.

Станом на 01.03.2014р. заборгованість по аліментах ОСОБА_1 становила 7497грн., про що свідчить довідка-розрахунок від 11.03.2014р. №ДВ-14.

Відповідно до п.10 ч.3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. в редакції, що діяла на час винесення ухвали суду від 02.10.2015 року, державний виконавець мав право звертатися до суду із поданням про розшук боржника фізичної особи. Пунктом 4 частини 1 статті 38 цього Закону визначено, що виконавче провадження може бути зупинено у разі оголошення розшуку боржника - фізичної особи.

За даними акту державного виконавця від 04.03.2015 року, який досліджено судом, було встановлено, що боржник ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає; в квартирі проживає ОСОБА_14, який знімає квартиру за договором оренди, місце проживання боржника йому не відоме. Акт підписаний державним виконавцем Орел І.М. та Бистранівським С.Ю.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/8038/15-ц) від 02.10.2015 року задоволено подання державного виконавця Придніпровського відділу ДВС ОСОБА_15 і оголошено розшук боржника за виконавчим листом №2-996 від 28.01.2010 року ОСОБА_1 за останнім відомим місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2. Як зазначено в ухвалі, за даними адресно-довідкового бюро Черкаської області від 12.03.2015р., - боржник зареєстрований за вказаною адресою. Ухвала суду набрала законної сили і є чинною.

Слід також зазначити, що за матеріалами ВП, мається заява ОСОБА_1 від 15.02.2018р. про те, що він змінив місце проживання на іншу адресу АДРЕСА_3.

Таким чином, вважати, що державний виконавець діяв протиправно, звернувшись до суду із поданням про розшук боржника та вживав заходів щодо виконання вказаного судового рішення, яке боржник не оскаржив в апеляційному порядку, немає. Лише у лютому 2018 року ним повідомлено до ДВС про зміну свого місця проживання. Навіть інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.03.2014 року, що надана до суду скаржником, містить інформацію про наявне на праві власності у боржника нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2.

На думку суду, державними виконавцями під час здійснення виконавчих дій враховувалась та адреса місця проживання/реєстрації боржника, яка була відома їм за отриманою інформацією на запити, містилася у виконавчому документі тощо.

Також, не є протиправними дії державного виконавця щодо здійснення запитів до правоохоронних органів 02.09.2016р., 13.04.2016р., 10.05.2016р. щодо результатів виконання ухвали суду від 02.10.2015р. про розшук боржника.

На думку суду, наявність постанови про зупинення виконавчого провадження від 11.11.2015 року, що винесена у ВП №35886226, з підстав оголошення в розшук ОСОБА_1 та відсутність у виконавчому провадженні даних про відновлення виконавчого провадження, жодним чином не впливає на нарахування заборгованості боржника ОСОБА_1 по сплаті аліментів та здійснення державними виконавцями виконавчих дій та прийнятих рішень, оскільки за період часу з 11.11.2015 року до 05.10.2016р. (часу набрання чинності нової редакції Закону України від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження») державним виконавцем вчинялись дії щодо перевірки майнового стану боржника та виконання судового рішення про розшук боржника, що відповідало нормам ст.ст.38, 39 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999р. При цьому, слід зазначити, що відповідно до ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, що чинна з 05.10.2016 року, - виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями, зокрема, - про виплату аліментів. Таким чином, з часу набрання чинності нової редакції Закону «Про виконавче провадження» відпала необхідність у винесенні державним виконавцем постанови про відновлення виконавчого провадження. Крім того, боржник з»являвся до державного виконавця, надавав пояснення та 15.02.2018 року повідомив про зміну ним місця свого проживання. Отже, фактично підстави для розшуку боржника ОСОБА_1, відсутні, оскільки строк дії зазначених обставин закінчився.

Відповідно до матеріалів ВП №35886226, державними виконавцями неодноразово здійснювались заходи щодо перевірки майнового стану боржника, про що свідчать чисельні запити, відповіді на них, відомості щодо рухового та нерухомого майна, наявності у банківських установах рахунків тощо.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.06.2018 року ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 16.05.2006 року; види діяльності: роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами, технічне обслуговування та ремонт автомобілів.

Відповідно до інформації, наданої 10.07.2018 року №23-01-08-0109 головою комісії з реорганізації ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області ОСОБА_16, - ОСОБА_1 є ФОП з 16.05.2006 року по теперішній час, останню декларацію про доходи подано 20.10.2011 року №183058 за 9 місяців 2011 року, за даними декларації доходи відсутні.

Також встановлено, що ОСОБА_1 лише 19.02.2018 року подав до органів ДВС Декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, за якою зазначив, що джерелом доходів заробітної плати є водій таксі у розмірі 2000-4000 з періодом виплати нарахування щомісяця; транспортні засоби відсутні, відомості про вклади та інші активи у банках відсутні.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 06.03.2018 року №7260 заборгованість боржника станом на 01.02.2018 року становила 52889,50грн.

Постановою державного виконавця від 19.03.2018 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1, оскільки станом на 19.03.2018 року існує заборгованість із сплати аліментів, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Так, відповідно до даних довідки-розрахунку заборгованості від 19.03.2018 року №9567 станом на 15.03.2018 року борг становив 62682грн. 00коп.

Постановою державного виконавця від 10.05.2018 року за зведеним ВП №56375635, в т.ч. з виконання виконавчого листа №2-996 від 28.01.2010 року, у зв»язку із тим, що станом на 10.05.2018 року за зведеним ВП борг ОСОБА_1 не сплачено, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника у банківських установах у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження у розмірі 76498,52грн. При цьому, зазначено, що за вказаним виконавчим листом №2-996 розмір боргу по аліментах становить 65938,50грн., витрати виконавчого провадження 181грн., а всього - 66119,50грн.

На думку суду, постанова від 10.05.2018 року про накладення арешту на грошові кошти боржника за виконавчим листом №2-996 відповідає вимогам п.7 ч.3 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року і винесена державним виконавцем на підставі отриманої ним інформації про наявні у боржника грошові кошти на рахунках у банківських установах.

04.04.2018 року на підставі заяви ОСОБА_3 від 03.04.2018 року до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України за №0002443 щодо несплати ОСОБА_1 боргу по аліментах за виконавчим листом №2-996 від 28.01.2010 року, який станом на 19.03.2018р. становить 62682грн. Досудове розслідування проводиться Черкаським відділом поліції ГУНП в Черкаській області, що підтверджується даними витягу з ЄРДР від 11.04.2018 року.

Таким чином, спростовуються доводи скаржника та його представника про те, що відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 164 ч.1 КК України, внесені на підставі подання державного виконавця від 03.04.2018 року, оскільки кримінальне провадження порушене на підстави заяви ОСОБА_3 стягувача за виконавчим провадженням.

Крім того, не підлягають до задоволення вимоги скарги про закриття кримінального провадження №0002443, оскільки такі питання повинні вирішуватись відповідно до вимог Кримінального процесуального Кодексу України, а не за нормами Цивільного процесуального Кодексу України щодо здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Як зазначено представником скаржника адвокатом ОСОБА_2 предметом оскарження є довідка-розрахунок про заборгованість по аліментах від 13.07.2018 року за №23473, який здійснено державним виконавцем Дьо Л.С., в провадженні якого з 13.03.2018 року перебуває ВП №53886226. За даними довідки, станом на 13.07.2017 року, мається заборгованість боржника ОСОБА_1 по сплаті аліментів за виконавчим листом №2-996 за період часу з квітня 2013 року по червень 2018 року включно і становить 66666,50грн. Останній платіж мав місце у червні 2018 року, але не в повному розмірі, а лише складав 300грн. Крім того, за вказаний період всього сплачено аліментів на суму 2995грн.

Під час розгляду справи за скаргою ні скаржником, ні його представником не надано до суду жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування доводів скарги про те, що при здійсненні розрахунку заборгованості державним виконавцем не були враховані всі платежі та фактично отримані боржником доходи.

Також не знайшли свого підтвердження доводи скаржника про подвійне стягнення з нього, як боржника, аліментів на утримання дитини, начебто за двома виконавчими провадженнями.

По-перше, відсутні будь-які платіжні документи (чеки, квитанції, розписки тощо), окрім тих, що враховані державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментах та наявні у виконавчому провадженні, і які відображені у довідці-розрахунку від 13.07.2018 року. Такі документи (як вказує невраховані) не були надані ОСОБА_1 ні державному виконавцеві, ні до суду. По-друге, жодного підтвердження про те, що стягнення з ОСОБА_1 аліментів відбувалось за двома виконавчими провадженнями одночасно, немає, незважаючи на наявність постанови державного виконавця від 07.02.2014 року за ВП №170066230.

Матеріалами дослідженого виконавчого провадження №35886226 спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що він не знав про наявність відкритого виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів. Так, за його письмовими поясненнями від 11.02.2013р. ним зазначено, що із розміром заборгованості ознайомлений, чеки про сплату аліментів зобов»язується надати, про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК попереджений. Відповідно до заяви від 19.02.2013 року боржник просив державного виконавця видати йому довідку про розрахунок заборгованості по аліментах. Крім того, дослідивши довідку-розрахунок заборгованості від 13.07.2018 року, яка оспорюється боржником, - вбачається, що у червні, липні, серпні 2014 року, червні та липні 2015 року, березні, квітні, травні та червні 2018 року ОСОБА_1 сплачувались аліментні платежі, але не в повному розмірі, що підлягав до стягнення. Отже, й такі обставини свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про виконавче провадження щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Також, як на думку суду, є безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що при оголошенні боржника в розшук (ухвала суду від 02.10.2015р.) та зупинення виконавчого провадження (постанова від 11.11.2015р.) не можливо нараховувати заборгованість по сплаті аліментів.

Наказом МЮУ від 02.04.2012 № 512/5 (зареєстровано в МЮУ 02.04.2012 р. за №489/20802) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, яка діє із змінами та доповненнями, в т.ч. відповідно до наказу МЮУ № 2522/5 від 02.08.2018. Розділом ХУІ «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» визначені положення, що стосуються, зокрема й проведення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, вчинення державним виконавцем інших дій та прийняття відповідних рішень.

Так, як передбачено абз. 10 п.4 розділу ХУІ згаданої Інструкції, якщо за виконавчим документом, пред'явленим до виконання, утримання аліментів не проводилося у зв'язку з розшуком боржника, стягнення аліментів має здійснюватись за весь період незалежно від установленого десятирічного строку та досягнення повноліття особою, на утримання якої присуджені аліменти.

Отже, аналіз зазначених положень дає підстави вважати, що перебування фізичної особи боржника у розшуку, жодним чином не зупиняє нарахування заборгованості по аліментах, якщо мають місце випадки не здійснення сплати аліментних платежів або сплати їх у меншому розмірі.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок стягнення аліментів. Відповідно до ст. 195 Сімейного Кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Наказом МЮУ від 02.04.2012 № 512/5 (зареєстровано в МЮУ 02.04.2012 р. за №489/20802) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень. Пунктами 6 та 7 Інструкції визначені вимоги, зокрема до постанови. Постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю. Якщо постанова надсилається у формі електронного документа, вона підписується електронним цифровим підписом. У разі якщо постанова виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 4 Закону. Інші посадові особи органів державної виконавчої служби у випадках, передбачених Законом та цією Інструкцією, виносять постанови з урахуванням вимог, визначених цим пунктом.

Постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області за №ВП 35886226 від 16.02.2018 року встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України до погашення заборгованості за аліментами. Дана постанова направлена сторонам ВП 06.03.2018 за №4685.

Постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області за №ВП 35886226 від 16.02.2018 року встановлено тимчасове обмеження у праві користування ОСОБА_1 вогнепальною зброєю. Дана постанова направлена сторонам ВП 06.03.2018 за №4707.

Постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області за №ВП 35886226 від 16.02.2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві полювання до погашення заборгованості за аліментами. Дана постанова направлена сторонам ВП 06.03.2018 за №4693.

Постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області за №ВП 35886226 від 16.02.2018 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості за аліментами. Дана постанова направлена сторонам ВП 06.03.2018 за №4692.

На думку суду, враховуючи відомості довідки ЄДРПОУ щодо видів діяльності, які здійснюються ОСОБА_1 як ФОП, скаржником та його представником не доведено факту про те, що ОСОБА_1 працює таксистом і встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом позбавляє його можливості заробляти кошти на проживання.

Ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/2618/14-ц) від 11.04.2014 року про відмову у задоволенні заяви Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ щодо приведення виконавчого документу №2-996 у відповідність до ЗУ «Про виконавче провадження» (боржник ОСОБА_1А.), - не свідчить про неправомірність дій та рішень державних виконавців при виконанні вказаного виконавчого листа. Між тим, слід зазначити, що ухвала містить посилання на вказаний виконавчий лист, що виданий 28.01.2010 року Придніпровським районним судом, а отже, очевидним є той факт, що дії та рішення здійснювалися та здійснюються за виконавчим провадженням на виконання судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання їхньої дочки ОСОБА_7.

Крім того, до своїх письмових пояснень, що надійшли до суду 25.10.2018 року, саме скаржником ОСОБА_1АП. долучено копію виконавчого листа №2-996, що виданий 28.01.2010 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, і яка була долучена до заяви державного виконавця до суду про приведення виконавчого документа у відповідність до ЗУ «Про виконавче провадження», - відповідно встановлені обставини спростовують доводи скарги, відповіді на відзив про відсутність як такого виконавчого документу №2-996 та неможливість, як на думку боржника, здійснювати державним виконавцем виконавчі дії та приймати відповідні рішення. Слід також зазначити, що як редакція ЦПК України, що діяла до 15.12.2017 року, в т.ч. протягом часу з 2010 року по 2017 рік, так і, яка чинна в редакції ЗУ від 03.10.2017 року (п.17.4 Перехідних положень ЦПК) на час розгляду скарги, передбачають право звернення до суду виконавців, в т.ч. державного про видачу дубліката виконавчого листа. Таким правом, при встановленні відсутності оригіналу виконавчого листа №2-996 у ВП №35886226, скористався державний виконавець, звернувшись до суду у червні 2018 року із відповідною заявою. З пояснень учасників справи суду відомо, що ухвалою суду заява задоволена і судове рішення набрало законної сили.

Факт отримання стягувачем ОСОБА_3 за певні періоди часу з 01.11.2012 року по 31.03.2018 року тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, про що свідчать дані листів управління соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, які наявні у ВП №35886226 та листа Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 05.10.2018 року №6912/28-5/0110, що наданий скаржником до суду, - жодним чином не впливає на розмір заборгованості по сплаті аліментів боржником на утримання дитини на виконання судового рішення.

25.04.2018 року державним виконавцем Дьо Л.С. складено адміністративний протокол №35886226 відносно ОСОБА_1 за ст. 183-1 КУпАП, який 25.04.2018р. направлявся до Соснівського районного суду м. Черкаси для розгляду. Між тим, постановою суду від 05.06.2018 року (справа №712/6011/18) адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст. 183-1 КУпАП повернуті до Придніпровського відділу ДВС для дооформлення. Таким чином, остаточне рішення за протоколом не прийнято.

Отже, в частині вимог скарги про скасування протоколу від 25.04.2018 року, вони не підлягають до задоволення, оскільки державний виконавець, відповідно до норм ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження», мав право на складання протоколу. Оскарження протоколу, за нормами ст.447 ЦПК України, не передбачено. Крім того, протокол не є процесуальним рішенням, яке тягне за собою юридичні наслідки для певної особи.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Таким чином, з»ясувавши обставини та дослідивши наявні докази, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, оскільки відсутні підстави вважати дії та рішення державного виконавця Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ України у Черкаській області протиправними та незаконними. Крім того, доводи про факт бездіяльності державного виконавця під час виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, не знайшли свого підтвердження.

На підставі викладеного та, керуючись СК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.259, 260, 447-453 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 (боржник) на дії, бездіяльність, рішення державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_3 (стягувач), - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 15-ти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 17 січня 2019 року.

Головуючий: ОСОБА_17