ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2107/19 Справа № 188/765/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ніколаєва І. К. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивований тим, що 18.12.2014 року між сторонами було укладено договір №б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 24200 грн. за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складається між ним та Банком Договір,що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом відсотками,а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином,у порушення умов кредитного договору, а також ст..509,526 1054 ЦК України відповідач зобов'язання не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.05.2016 року має заборгованість 21576,47 грн..

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року позовні вимоги Банку задоволені в повному обсязі та стягнуто з відповідача кредитну заборгованість в сумі 21 576,47 грн..

Рішення суду мотивоване тим, що сума боргу за договором про комплексне банківське обслуговування від 18.12.2014 року відповідає умовам даного договору а тому в зв'язку із невиконанням відповідачем взятих кредитних зобов'язань, з нього на користь Банку підлягає стягненню виникла сума кредитної заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських правил не зазначено номера платіжної картки, не вказано умов надання кредиту, розміру ліміту. Також, апелянт зазначає, що Умови та Правила надання банківських послуг не мають його підпису. Крім того, апелянт вказав, що позивачем не надано безспірних доказів, що між ним та Банком було укладено договір про надання банківських послуг.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду - скасувати, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги Банку суд першої інстанції вважав, що сума боргу за договором про комплексне банківське обслуговування від 18.12.2014 року відповідає умовам даного договору а тому в зв'язку із невиконанням відповідачем взятих кредитних зобов'язань, з останнього на користь Банку підлягає стягненню виникла сума кредитної заборгованості.

З вказаним висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він суперечить вимогам матеріального та процесуального закону.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених Кодексом.

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ КБ "ПриватБанк" на обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на факт укладення 18 грудня 2014 року між ним та відповідачем кредитного договору. При цьому, на підтвердження укладання вказаного кредиту та виниклої кредитної заборгованості банк надав до позову: розрахунок заборгованості за договором б/н від 18 грудня 2014 року, Умови та правила надання банківських послуг, які підписані лише Головою Правління Банку - А.В. Дубілетом та Анкету-Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка містить лише анкетні дані відповідача та Довідку про умови кредитування, яка ніким не підписана.

Доказів того, що 18 грудня 2014 року відповідачу видавалась кредитна картка та надавались кредитні кошти в розмірі 24 200,00 грн., банком ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було.

Надані позивачем Умови та правил надання банківських послуг, вказана вище Анкета-Заява та Довідка про умови кредитування в розумінні положення ст. 626 ЦК України не є договором, а тому за вказаними документами виключається реальна можливість стягнення будь-яких коштів.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Зважаючи, що позивачем є юридична особа - банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ, - зазначене вказує лише на те, що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На зазначене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення неправомірного рішення.

Враховуючи зазначені норми закону, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, в зв'язку із чим оскаржуване рішення як таке, що ухвалене у порушення вимог матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк".

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в розмірі 2067,00 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2067,00 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко