Дата документу 20.11.2019
Справа № 501/3373/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області, ОСОБА_3 ) про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позовом в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що відповідач по справі повністю самоусунувся від її виховання та утримання, не цікавиться її життям, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з нею взагалі, матеріальної допомоги на утримання не надає (а.с.2-7).

Представник позивача надала заяву в якій підтримує позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні та просить справу розглядати за її відсутністю та за відсутністю позивача (а.с.45).

Відповідач в підготовче судове засідання не прибув, про час та місце повідомлений належним чином, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.25).

Представник служби у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області надав заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням наданого висновку (а.с.45,46).

Третя особа ОСОБА_3 надала заяву в якій підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Справу просить розглядати без її участі (а.с.34).

ч.3 ст.200 ЦПК України передбачає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що відповідач позов визнав, то суд вважає за можливим ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11 листопада 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спільною дитиною ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Мати позивачки, ОСОБА_3 у 2006 році вдруге вийшла заміж за ОСОБА_5 , який займається вихованням та утриманням ОСОБА_1 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 10.09.2019 року №14-957 (а.с.12), місце проживання ОСОБА_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Довідки Чорноморської ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 від 18.09.2019р. №208, ОСОБА_1 навчається у в 11-Б класі ЗОШ №6. Згідно характеристики класного керівника, батько дитини ОСОБА_2 , до школи не приходить, з вчителем не спілкується, не бере участі у батьківських зборах. Мати, ОСОБА_3 , приділяє належну увагу вихованню доньки (а.с.13,14).

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області надав висновок №1-17-857 від 18.11.2019 (а.с.46-47) в якому вказав, що вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 .

Ст.141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідност.164 ч.1 п.2 Сімейного Кодексу України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов`язків щодо виховання, утримання та розвитку дитини.

В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`ю виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наданими позивачем доказами, то суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.263, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), громадянина України, батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя