ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 263/10886/14-ц

провадження № 61-23431 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда Олексій Андрійович,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , який діє на підставі доручення в інтересах ОСОБА_1 , на рішення апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2017 року в складі колегії суддів Мироненко І. П., Баркова В. М., Мальцевої Є. Є.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 і з уточненням підстав позову просила визнати недійсним заповіт на квартиру АДРЕСА_1 , складений 23 вересня 2014 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначала, що вона є двоюрідною онукою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та має право на спадкування за законом.

Після смерті ОСОБА_4 позивач дізналася, що 23 вересня 2014 року спадкодавець склала заповіт, яким заповіла належну їй квартиру своїй сусідці ОСОБА_3 .

Позивач уважає, що складений заповіт є недійсним, оскільки в момент його оформлення ОСОБА_4 не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2016 року позов задоволено, визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 і посвідчений приватним нотаріусом Чекідою О. А. 23 вересня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 1095.

Суд першої інстанції виходив із того, що волевиявлення ОСОБА_4 не було вільним і не відповідало її волі, оскільки ОСОБА_4 під час складання заповіту 23 вересня 2014 року не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2016 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та не звернув уваги, що окрім позивача наявний спадкоємець попередньої черги, який у встановленому законом порядку подав заяву про прийняття спадщини, а тому з урахуванням цього позивач не довела в установленому законом порядку, які її права та законні інтереси як спадкоємця наступної черги порушує оспорюваний заповіт.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У березні 2017 року представник позивача подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Указує, що суд вийшов за межі доводів апеляційної скарги, що є порушенням вимог ЦПК України.

Заперечення на касаційну скаргу

У квітні 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на дану касаційну скаргу та просила залишити її без задоволення, а оскаржуване судовое рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Апеляційний суд установив, що 24 січня 2003 року ОСОБА_4 склала заповіт на ім`я ОСОБА_5 і заповіла їй квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі заяви ОСОБА_4 від 21 травня 2012 року, зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 1-1657, указаний заповіт скасований.

23 вересня 2014 року ОСОБА_4 склала заповіт і заповіла квартиру своїй сусідці ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , яка є рідною племінницею спадкодавця, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом. У заяві вказано, що крім неї є інший спадкоємець за законом - рідна сестра спадкодавця ОСОБА_7

13 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 за заповітом.

ОСОБА_5 є двоюрідною онукою спадкодавиці та її спадкоємцем за законом наступної черги після ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Отже, право оскаржити заповіт мають особи, визначені в статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємці кожної наступної черги одержують право на спадкування тільки в тому випадку, якщо: відсутні спадкоємці попередньої черги; усіх спадкоємців попередньої черги усунено від спадкування; ніхто зі спадкоємців попередньої черги не прийняв спадщини; всі спадкоємці попередньої черги відмовилися від спадщини.

Відповідно до статті 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

Такий висновок викладений у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 529/613/17-ц.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Правильним є висновок апеляційного суду, що в спадкодавця є спадкоємці поперпедніх черг, які не відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , а передбачені статтею 1259 ЦК України винятки щодо спадкування ОСОБА_1 як спадкоємцем наступної черги за наявності спадкоємців попередніх черг відсутні.

Установивши, що позивач не довела в установленому законом порядку, які її права та законні інтереси порушені складеним ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_3 заповітом, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відсутність правових підстав для задоволення даного позову.

Посилання представника позивача в касаційній скарзі на те, що апеляційний суд вийшов за межі вимог апеляційної скарги, що є порушенням закону, відхиляються Верховним Судом, оскільки якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, згідно з частиною третьою статті 303 ЦПК України, апеляційний суд доводами апеляційної скарги не обмежений.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених апеляційним судом обставин і незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , який діє на підставі доручення в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук