Справа № 601/2207/18
Провадження № 2-к/601/1/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року Кременецький районний суду Тернопільської області

у складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання Бончик А.П.,

представника боржника адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в приміщенні Кременецького районного суду Тернопільської області у місті Кременець, Тернопільської області, цивільну справу за клопотанням ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Російської Федерації (судової дільниці № 402 району Південне Бутово м. Москви по справі № 2-1045/2017), у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, щодо стягнення аліментів на утримання колишньої дружини, -

ВСТАНОВИВ :

До Кременецького районного суду Тернопільської області надійшло відповідно до пункту 2 статті 54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеної державами членами СНД у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої в Україні Законом від 10 листопада 1994 року, клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Російської Федерації (судової дільниці № 402 району Південне Бутово м. Москви по справі № 2-1045/2017) про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_2 в розмірі 10 000,00 російських рублів, що складає 0,54 величини прожиткового мінімуму для працездатного населення м.Москва, визначивши суму у гривнях за офіційним курсом НБУ щодо російського рубля на день розгляду справи.

У судове засідання заявник ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4, не зявились, про дату час та місце судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, однак від представника заявника ОСОБА_4 надійшла заява про слухання даного клопотання у їх відсутності, клопотання підтримує повністю та просить його задоволити. У звязку з цим суд на підставі частини 5 статті 467 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та її представника.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак від його представника адвоката ОСОБА_1 на адресу суду надійшло заперечення проти даного клопотання, яке вмотивоване тим, що до даного клопотання долучена довідка від 26.10.2018 року № 1652, яка не може вважатись даним документом, оскільки вона не звірена гербовою печаткою суду який її видав, та в даній довідці зазначено, що відповідач ОСОБА_3 про дату і місце судового засідання був «извезен». Можливо особа, яка виготовляла цю довідку мала на увазі слово «извещен». А тому, суд не може задоволити дане клопотання про дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави на підставі припущень про те, чи був ОСОБА_3 «извезен» чи «извещен». Просить в задоволенні даного клопотання відмовити.

В судовому засіданні представник боржника адвокат ОСОБА_1 просить в задоволенні даного клопотання відмовити з підстав викладених в запереченні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до резолютивної частини рішення суду Російської Федерації (судової дільниці № 402 району Південне Бутово міста Москви по справі № 2-1045/2017) позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, стягнено з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця України, на користь ОСОБА_2, аліменти на її утримання, в розмірі 10 000,00 російських рублів, що складає 0,54 величини прожиткового мінімуму для працездатного населення міста Москва, встановленого Постановою Уряду Москви від 05 грудня 2017 року № 952-ПП «Про встановлення величини прожиткового мінімуму в місті Москва за ІІІ квартал 2017 року» щомісячно, з подальшою індексацією пропорційно зростанню прожиткового мінімуму для працездатного населення, встановлено в місті Москва, починаючи з 20 листопада 2017 року до досягнення дитиною сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років (до 27 січня 2020 року).

Згідно довідки № 1653 від 26 жовтня 2018 року, рішення мирового судді судової дільниці № 402 району Південне Бутово міста Москви від 25 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, щодо стягнення аліментів на дружину, вступило в законну силу 27 січня 2018 року. З боржника не проводились стягнення на території Російської Федерації.

Згідно довідки мирового судді Єлісєєва В.А. № 1652 від 26 жовтня 2018 року, відповідач ОСОБА_3, про дату та місце розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 щодо стягнення аліментів на дружину, повідомлений належним чином, за відомою суду адресою проживання.

Законом України від 10.11.1994 року № 240/94-ВР Україна ратифікувала Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписану 22 січня 1993 року у місті Мінську та взяла на себе зобов'язання визнавати і виконувати рішення, винесених на територіях держав-учасниць Конвенції, передбачені пунктом «а» статті 51 Конвенції, за винятком нотаріальних актів щодо грошових зобов'язань. Російська Федерація є однією з Договірних Сторін у вказаній Конвенції.

Відповідно до статті 51 Конвенції кожна із Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов'язань; рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку.

Статтею 54 Конвенції встановлено, що клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Подане клопотання та документи відповідають вимогам Конвенції, обов'язок виконання якої взяла на себе Україна, та статті 466 ЦПК України.

Передбачених статтею 468 ЦПК України підстав для відмови у задоволенні клопотання у судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає заперечення представника боржника безпідставними, оскільки воно спростовується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи доданими до клопотання, а саме згідно перекладу довідки мирового судді Єлісєєва В.А. № 1652 від 26 жовтня 2018 року, відповідач ОСОБА_3, про дату та місце розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 щодо стягнення аліментів на дружину, повідомлений належним чином, за відомою суду адресою проживання. Дану довідку суд вважає належним документом на підтвердження повідомлення ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи, яка адресована компетентному органу Республіки Україна.

Оскільки сума стягнення в рішенні суду Російської Федерації (судової дільниці № 402 району Південне Бутово м. Москви по справі № 2-1045/2017) зазначена в іноземній валюті, то суд відповідно до частини 8 статті 467 ЦПК України, визначає суму стягнення в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, та виходячи з розрахунків вважає за необхідне визначити суму стягнення аліментів у розмірі 4008 гривень.

Щодо заявленого клопотання про стягнення з боржника судових витрат, які полягають у витратах заявника на послуги перекладача, - то в цій частині клопотання слід відмовити, оскільки з доданої квитанції до прибуткового касового ордера № 75-18 від 02 листопада 2018 року не зрозуміло за переклад яких саме документів сплачена сума в розмірі 500,00(пятсот) гривень.

У звязку з цим подане клопотання підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 467-470 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Російської Федерації (судової дільниці № 402 району Південне Бутово м. Москви по справі № 2-1045/2017) про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_2 в розмірі 10 000,00 російських рублів, що складає 0,54 величини прожиткового мінімуму для працездатного населення м.Москва - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Російської Федерації (судової дільниці № 402 району Південне Бутово м. Москви по справі № 2-1045/2017) про стягнення аліментів з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця України, на користь ОСОБА_2, аліменти на її утримання, в розмірі 4008 гривень щомісячно, з подальшою індексацією пропорційно зростанню прожиткового мінімуму для працездатного населення, встановлено в місті Москва, починаючи з 20 листопада 2017 року до досягнення дитиною сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років (до 27 січня 2020 року).

В частині клопотання щодо стягнення з ОСОБА_3 судових витрат, які полягають у витратах ОСОБА_2 на послуги перекладача в розмірі 500,00(пятсот) гривень, - відмовити.

Після набрання ухвалою законної сили видати виконавчий лист.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий: