Справа № 466/7363/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Кайрякової К.О.

представника заявника ОСОБА_1

державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Кінах Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кінах Л.Б. про закінчення виконавчого провадження №58480577

ВСТАНОВИВ :

11.09.2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд зі скаргою на постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кінах Л.Б. про закінчення виконавчого провадження №58480577.

В обґрунтування вимог заявник скарги зазначив, що у 28 травня 2019 року державний виконавець Кінах Л.Б. Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області винесла постанову про закінчення виконавчого провадження № 58480577 з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.03.2017 року у справі №466/2719/15-ц про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

Вважає дану постанову незаконною з таких підстав.

Постанова про закінчення виконавчого провадження № 58480577 винесена на підставі того, що борг стягнено в іншому виконавчому провадженні, з іншого боржника.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова, суд зобов`язав кожного боржника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виплатити заявнику борг в розмірі 4000 гривень. Це не означає стягнення боргу солідарно. Тому нема підстав у державного виконавця закінчувати виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_3 на мою користь. Боржник ОСОБА_3 не виплатила мені борг.

Постанову від 28.05.2019 року про закінчення виконавчого провадження державний виконавець заявнику не скерував. Про неї ОСОБА_2 довідалася з автоматизованої системи виконавчих проваджень на офіційному сайті Міністерства юстиції. На підставі вище наведеного заявник просить суд скаргу задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав повністю, зіславшись на викладені в ній доводи та просить дану скаргу задовольнити.

Державний виконавець Шевченківського відділу ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Кінах Л.Б. в судовому засіданні заперечив проти вимог скарги, підтримавши письмовий відзив, долучений до матеріалів справи, вважає їх безпідставними, оскільки він діяв правомірно та в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В судовому засіданні встановлено, що в Шевченківському відділі державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавче провадження ВП №58480577 з примусового виконання виконавчого листа №466/466/2719/15-ц, виданого 14.03.2018 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду в розмірі 4000грн.

28.05.2019 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Кінах Л.Б. з межах даного виконавчого провадження винесено постанову від 28.05.2019 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження №58480577 з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.03.2017 року у справі №466/2719/15-ц (а.с. 2).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, при винесенні постанови від 28.05.2019 року про закінчення виконавчого провадження, державним виконавцем не було враховано те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14.03.2017 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення коштів, за заподіяну моральну шкоду - задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду в розмірі 4000 (чотирьох тисяч) гривень. Проте, рішення виконано лише ОСОБА_5 .

У разі, якщо рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заподіяної моральної шкоди в розмірі 4000 грн. державному виконавцю незрозуміле, то він вправі був звернутися до суду щодо роз`яснення судового рішення на підставі ст. 271 ЦПК України. Однак з такою заявою державний виконавець не звертався та виніс постанову від 28.05.2019 року про закінчення виконавчого провадження.

У відповідності до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до п.7 постанови від 26.12.2003р. №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

На підставі вищенаведеного можна зробити висновок про те, що постанова державного виконавця від 28.05.2019 року про закінчення виконавчого провадження №58480577 є безпідставною та неправомірною, прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ :

скаргу задовольнити повністю.

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кінах Л.Б. від 28.05.2019 року про закінчення виконавчого провадження №58480577 з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.03.2017 року у справі №466/2719/15-ц.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 29 листопада 2019 року.

Суддя О. І. Ковальчук