КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 361/2071/17

Апеляційне провадження 22-ц/824/4941/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

сторони

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану через представника Литвиненко Олену Леонідівну, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Василишина В.О., у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у квітні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом доОСОБА_3, в якому просило стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 09.01.2013 у розмірі 42 811,91 грн, посилаючись на те, що відповідач не виконує належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09.08.2017 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 42 811,91 грн та судовий збір у сумі 1 600 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, вона є інвалідом другої групи (діагноз шизофренія), а тому не змогла з`явитися до суду, а її представник був зайнятий у іншому судовому засіданні, проте суд не зважив на її клопотання про відкладення розгляду справи. Зазначає, що ніякого договору з позивачем вона не підписувала, а підпис на наданих банком документах відрізняється від її підпису.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.10.2017 апеляційну скаргу задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Постановою Верховного Суду від 30.01.2019 рішення апеляційного суду скасоване та справу передано на новий апеляційний розгляд. Скасовуючи рішення апеляційного суду Верховний Суд зазначив, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки письмовим доказам, які підтверджують рух коштів по рахунку відповідача та не враховано, що позивач не надала доказів на підтвердження доводів про те, що вона не підписувала, надані банком документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки оскаржується рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, воно підлягає вирішенню без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.01.2013 між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір про надання останній кредиту у розмірі 3 700 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у сумі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 28.02.2017 складає 42 811,91 грн, з яких 2 030,22 грн заборгованість по тілу кредиту, 34 216,84 грн заборгованість по відсоткам, 4 040 грн заборгованість за пенею та комісією, 500 грн штраф (фіксована частина), 2 014,85 грн штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав свої зобов'язання щодо надання кредиту, а відповідач порушила умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивачем на підтвердження позовних вимог щодо укладення з відповідачкою кредитного договору та видачі кредитних коштів надано копію заяви - анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умови).

У копії анкети - заяви зазначені дані лише відносно відповідача. Дані про те, яку кредитну картку відповідач отримує, строк дії цієї картки, який рахунок відкривається на ім`я відповідачки, межі ліміту по кредиту у цій анкеті - заяві відсутні. До того ж копія заяви - анкети надана у такій поганій якості, що майже не читається. Доказів про те, що надані позивачем Умови були чинні на час підписання заяви - анкети позивач не надав.

Відтак не встановивши обставин укладення кредитного договору, його умов, факту видачі кредитних коштів суд першої інстанції безпідставно виходив з того, що кредитні кошти видано відповідачці та остання має заборгованість перед позивачем. При цьому визначаючи суму заборгованості суд виходив лише з розрахунку, наданого позивачем, за яким проценти за користування кредитом та штрафні санкції у двадцять один раз перевищують заборгованість по тілу кредиту, яка визначена позивачем без посилання на докази видачі таких коштів.

Відповідач заперечує факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів.

Незважаючи на те, що відповідач не заявляла клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи для підтвердження доводів про те, що вона не підписувала договір колегія суддів виходить з того, що навіть без підтвердження цього факту за доказами, наданими позивачем позов не підлягає задоволенню.

Навіть якщо виходити з того, що анкета - заява підписана відповідачкою, у ній відсутні дані про те, який кредитний ліміт встановлено, строк дії картки, дані про видачу відповідачу пам`ятки клієнта тощо.

Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. До того ж цей розрахунок складений за період з 16.02.2017 по 24.06.2018 і з нього не вбачається, що цей розрахунок відноситься до правовідносин, які як вказує позивач, виникли між ним та відповідачем 24.04.2012. Як вказувалося вище будь - яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оскільки будь - яких доказів передання грошових коштів відповідачу позивач не надав суд першої інстанції дійшов неправильних висновків про доведеність позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Позивач до позовної заяви копію картки позичальника не долучив, у позовній заяві про строк дії картки не вказував, виписки з рахунків відповідача , якщо такі відкривалися, не надав. У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь - яких письмових звернень ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач із посиланням на об`єктивні причини неможливості їх надання останній не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Передаючи справу на новий апеляційний розгляд суд касаційної інстанції вказав на те, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки письмовим доказам, які підтверджують рух коштів по рахунку відповідача.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 цього ж Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції та навіть про які не вказувалося ні у позовній заяві, ні у апеляційній скарзі суперечить положенням вищезазначених норм.

Врахування доказів, які додані до касаційної скарги та про долучення яких до справи позивач клопотання не заявляв суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства. За цих обставин колегія суддів не може врахувати та надати оцінку виписці по рахунку, довідці про видачу кредитних карток, довідці про зміну кредитного ліміту та фотододаткам.

Оскільки докази, надані позивачем до суду першої інстанції, не підтверджують отримання кредиту відповідачкою, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції про виконання позивачем умов кредитного договору та наявності заборгованості відповідачки за таким договором.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 12.03.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О.Ф. Мазурик