Справа № 226/2820/18
Провадження № 2/226/38/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 січня 2019 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Рибкіна О.А.,

за участю секретаря Орлової О.В.,

представника позивача Полєсової М.В.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мирнограді Донецької області справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом.

В обґрунтування вимог вказав, що 08.07.2009 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але у порушення наведених норм закону та умов укладеного договору відповідач зобов'язання, взяті на себе, належним чином не виконав. Станом на 08.07.2018 року відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором в сумі 114695,54 грн., з яких заборгованість за кредитом - 9378,97 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 08.07.2009 по 01.10.2017 - 105316,57 грн. Суму заборгованості 114695,54 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала викладені в позовній заяві вимоги та пояснила, що 08.07.2009 року між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_2 заповнив відповідну заяву, в якій в тому числі розписався про ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та отримав кредитний ліміт на кредитну картку. Відповідач отримував картки НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, зі строком дії останньої перевипущеної картки до останнього дня травня 2017 року. Зміна кредитного ліміту здійснюється банком самостійно без попередження клієнта, про що зазначено в Умовах та Правилах надання банківських послуг. Відсоткова ставка за договором була змінена, про що відповідачеві надсилалися смс-повідомлення. Додатковою угодою підвищення відсоткової ставки не оформлювалось, також листи про підвищення банк клієнтам не надсилає. Договір є дійсним, банк виконав всі умови договору. Оскільки строк дії картки відповідача до 05.2017 року, то строк позовної давності не пропущений. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач в судовому засідання позов не визнав та пояснив, що відповідно до договору від 08.07.2009 року він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк видав йому картку строком дії до 07.2011 року, яка потім була перевидана строком до 07.2015 року. Він не пам'ятає щоб йому видавали картку зі строком дії до 05.2017 року. Зобов'язання за договором він виконував до травня 2014 року, останній раз поповнював картку 14.05.2014 року. Потім через воєнні дії він перестав платити. У 2015 році йому подзвонили з банку та представник банку повідомив йому про велику суму заборгованості, яку він був не в змозі сплатити, після чого до нього з банку не зверталися. Вважає, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності для звернення до суду, оскільки останній день дії картки припадає на 31.07.2015 року, а звернувся позивач до суду тільки 02.10.2018 року, просив застосувати позовну давність та відмовити в позові.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.07.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується заявою від 08.07.2009 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку та надає право Банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт (а.с. 18-23).

Своїм підписом у заяві від 08.07.2009 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком договір (а.с.16).

Згідно наданого розрахунку станом на 08.07.2018 року в результаті порушення відповідачем умов договору за ним утворилася заборгованість в розмірі 114695,54 грн., з яких заборгованість за кредитом - 9378,97 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 08.07.2009 по 01.10.2017 - 105316,57 грн. (а.с. 8-14).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Невиконання грошового зобов'язання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності.

Неповерненням отриманого кредиту з відсотками в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобов'язання, що випливають з умов кредитного договору.

Відповідно до ст.ст.549, 612, 625, 1054 ЦК України, відповідач на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням процентів, розмір яких встановлено договором, та суму штрафів.

Відповідачем заявлено про застосування позовної давності.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява була направлена банком поштою до суду 20.10.2018 (а.с.31).

Згідно наданих позивачем довідок, а також бланків з фото клієнта з карткою, відповідач згідно кредитного договору від 08.07.2009 отримував картки НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня травня 2017 року, тобто дія останньої кредитної картки, отриманої відповідачем, закінчилась у травні 2017 року (а.с. 61, 83, 84, 85).

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Оскільки дія кредитної картки закінчилась у травні 2017 року, а позов подано в жовтні 2018 року, трирічний строк позовної давності, про застосування якої просить відповідач, на момент звернення до суду щодо основної вимоги не закінчився.

Таким чином, з огляду на встановлене судом порушення відповідачем зобов'язання перед банком щодо повернення отриманих кредитних коштів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом 9378,97 гривень.

Також, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Оскільки договором сплата процентів визначена періодичними щомісячними платежами, то розрахунок заборгованості за процентами повинен здійснюватися за три роки до дня подачі позовної заяви в суд, тобто з 20.10.2015 по 20.10.2018.

Відповідно до ч.1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно ч.3 ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Судом встановлено, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження повідомлення відповідача про зміни процентної ставки за користування кредитом з 30% до 42% за час дії кредитного договору, що суперечить вимогам ст.1056-1 ЦК України та п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, а тому суд вважає неправомірним підвищення процентної ставки позивачем.

На підставі викладеного розрахунок заборгованості за відсотками повинен здійснюватися без підвищення процентної ставки із розрахунку 30% ставки в межах трьох років до дня подачі позовної заяви до суду відповідно до заявлених позовних вимог, а саме:

9378,97 грн. х 30% : 360 днів х 712 днів = 5564,86 грн.,

де 360 днів - кількість календарних днів на рік, визначених для розрахунку відсотків за користування кредитом згідно п.5.5 Правил користування платіжною карткою;

712 днів - кількість календарних днів за період з 20.10.2015 по 01.10.2017 (тобто в межах трирічного строку позовної давності відповідно до заявлених позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом за період по 01.10.2017).

Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за кредитним договором: заборгованість за кредитом - 9378,97 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 20.10.2015 по 01.10.2017 - 5564,86 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 229,57 грн. (14943,83 грн. х 1762,00грн. : 114695,54 грн. = 229,57 грн.).

На підставі ст.ст.526, 527, 530, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 288, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, , до ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 08.07.2009 року, а саме: заборгованість за кредитом у сумі 9378,97 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 5564,86 грн. та судові витрати в розмірі 229,57 грн., всього 15173 (п'ятнадцять тисяч сто сімдесят три) грн. 40 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.01.2019 року.

Суддя О.А. Рибкін