ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Херсон

справа: 766/20955/18

провадження: 22-ц/819/505/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя-доповідач)

суддів: Бездрабко В.О.

Кузнєцової О.А.,

секретар Кутузова А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_4, діючої від імені ОСОБА_3, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2018 року у складі головуючого судді Ус О.В.,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення витрат на проведення ремонтних робіт.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09 листопада 2018 року відкрито провадження у зазначеній справі.

19 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на двокімнатну квартиру № 11, житловою площею 26,9кв.м., загальною площею 47,6кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі договору дарування від 19 січня 2016 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо стягнення витрат на проведення ремонтних робіт у разі задоволення позову, оскільки відповідач є громадянином Російської Федерації, іншого майна на території України не має. Посилаючись на те, що власник квартири може безперешкодно розпорядитися належною йому квартирою та відчужити її на користь інших осіб, просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене вище нерухоме майно.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру № 11, житловою площею 26,9кв.м., загальною площею 47,6кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1, в межах ціни позову в сумі 537287,00грн., що належить на праві власності ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі договору дарування від 19 січня 2016 року. В іншій частині в задоволені заяви відмовлено. Ухвала підлягає негайному виконанню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне нерухоме майно може бути відчужено відповідачем на момент виконання рішення, що значно ускладнить в подальшому виконання можливого рішення щодо стягнення витрат на проведення ремонтних робіт з огляду на те, що відповідач є громадянином іншої держави.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, що постановлена з порушенням, на її думку, норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволені заяви про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Посилаючись на те, що між сторонами на момент пред'явлення позову не існувало спору, метою забезпечення позову, на думку апелянта, є перешкода у виконанні судового рішення про витребування у позивача та її сина квартири та повернення її у власність ОСОБА_3

У відгуку на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Старюк В.А., зазначив, що на його думку, ухвала постановлена судом з дотриманням норм процесуального права та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ОСОБА_2 - адвокат Старюк В.А., зазначив, що на його думку ухвала суду є законною та обґрунтованою. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення ухвалу суду без змін. Додатково зазначив, що на теперішній час ОСОБА_2 та її син позбавлені можливості користуватися квартирою, оскільки після постановлення судом ухвали про накладення арешту, були виселені представником відповідача. Квартира перебуває у власності та користуванні відповідача.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явились.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Боряк Г.А. відповідно до заяви від 11 березня 2019 року просила розгляд справи проводити без участі сторони апелянта, апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши додержання судом вимог закону, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 2 від 12.06.2009 року), передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову, відповідно до вимог ч.3 ст. 150 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернулась до суду за захистом свого, як вона вважає, порушеного права на відшкодування витрат на проведення ремонтних робіт у двокімнатній квартирі № 11, що знаходиться у АДРЕСА_1, право власності на яку, на підставі судових рішень, перейшло до відповідача.

Обргунтовуючи необхідність застосування забезпечення позову у спосіб обраний заявником, представник ОСОБА_2 - адвокат Старюк В.А. зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо стягнення витрат на проведення ремонтних робіт у разі задоволення позову, оскільки ОСОБА_3 є громадянином іншої держави, постійного місця проживання в Україні не має, іншого майна за рахунок якого, у разі задоволення позову, може бути виконано рішення суду, в Україні також не має, та в будь-який час відповідачем можуть бути виконані дії по відчуженню та реалізації належного йому майна, що може в подальшому унеможливити чи утруднити виконання можливого рішення про задоволення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд правильно виходив з того, що між сторонами існує спір та у разі задоволення позову про стягнення витрат на проведення ремонтних робіт, а саме, стягнення грошової компенсації вартості ремонтних робіт проведених позивачем у квартирі, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартира № 11 розташовану у АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 в межах ціни позову 537287,00грн., може утруднити виконання рішення суду.

Враховуючи розмір заявлених позовних вимог та той факт, що можливе розпорядження відповідачем належним йому майном утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову та те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, які є співмірними заявленим позовним вимогам.

Обмежень, зазначених в ч. 4 ст. 150 ЦПК України, судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що метою забезпечення позову є вчинення позивачем перешкод відповідачу у виконанні судових рішень про витребування квартири та повернення її власникові спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що 13 серпня 2018 року на виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2017 року, та додаткового рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2017 року, за ОСОБА_9 зареєстровано право власності на спірну квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 01.

А враховуючи, що відповідач заперечує право позивачки на отримання відшкодування за проведені нею ремонтні роботи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про існування реального спору між сторонами.

Будь-яких доказів, що у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права апелянта або інших осіб, суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було дотримано норми процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, діючої від імені ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 14 березня 2019 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцова