Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі: головуючої - судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.

при секретарі - Гуровій Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Волноваської військово-цивільної адміністрації Донецької області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Волноваської міської ради Донецької області та ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання права власності.

Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі договору дарування від 16.08.1996р., посвідченого першою Волноваською державною нотаріальною конторою, реєстр.№1656, вона є власницею домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Також, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-ДН №127644, позивач є власником земельної ділянки, яка розташована за вищевказаною адресою під будинком, загальною площею 0,0838 га для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Оригінали документів на вищевказане майно були передані у 2007 році, як предмет застави у договорі застави для забезпечення виконання кредитного договору, укладеному між донькою позивачки - ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк». Після виконання своїх зобов`язань перед Банком, про що свідчить довідка від 27.12.2016р. - оригінали правовстановлюючих документів так й не були повернуті, оскільки робота відділень Банку на території Донецької та Луганської області є обмеженою.

Зазначена ситуація обмежує права позивача щодо розпорядження належним їй майном, оскільки у видачі дублікатів правовстановлюючих документів, на її звернення, було відмовлено, про що свідчить відповідь державної нотаріальної контори в Волноваському районі Донецької області та відповідь головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати за нею право власності на жилий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 54,4 кв.м. з жилою площею 24,8 кв.м. та всіма господарськими будівлями та спорудами. Також позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0838 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Уточнивши позовні вимоги та визначивши належним відповідачем у справі Волноваську військово-цивільну адміністрацію Донецької області, а у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ПАТ КБ «Приватбанк», позивач просить суд визнати за нею право власності на вищевказане майно з тих самих підстав.

В судове засідання належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи сторони не з`явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини та вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , на підставі договору дарування від 16.08.1996р., посвідченого першою Волноваською державною нотаріальною конторою, реєстр.№1656, є власницею домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Також, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-ДН №127644, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, яка розташована за вищевказаною адресою під будинком, загальною площею 0,0838 га для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с.9-12).

Оригінали документів на вищевказане майно були передані у 2007 році, як предмет застави у договорі застави для забезпечення виконання кредитного договору, укладеному між донькою позивачки - ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.14). Про неможливість повернення позивачу оригіналів правовстановлюючих документів свідчить довідка ПАТ КБ «Приватбанк» від 21.02.2017р. (а.с.13).

Згідно ст.ст. 328, 329 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації право власності виникає з моменту його прийняття до реєстрації.

Одним із правовстановлюючих документів, передбачених Тимчасовим Положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 18.02.2002 року № 157/6445 є рішення суду про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна. Згідно ст.13 Закону України «Про власність», об`єктами права приватної власності є житлові будинки, квартири, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 79, 80, 130, 174, 209, 218 ЦПК України, Закону України «Про власність», ст. ст..331, 327, 1268, 377 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 54,4 кв.м. з жилою площею 24,8 кв.м. та всіма господарськими будівлями та спорудами.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0838 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції, протягом 30-ти днів після його проголошення.

Суддя: Н.В.Писанець