ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 677/707/17
Провадження № 22-ц/4820/120/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

з участю позивача ОСОБА_4,

її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ Тракт», третя особа - Хмельницька регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про визнання договору оренди землі недійсним за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ Тракт» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2018 року,

встановив:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ Тракт» (далі - ТОВ «ФГ Тракт»), третя особа - Хмельницька регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про визнання договору оренди землі недійсним.

ОСОБА_4 зазначала, що на підставі державного акта на право власності на землю НОМЕР_1 від 19 травня 2006 року вона є власником земельної ділянки площею 2,5408 га (кадастровий номер НОМЕР_2), розташованої за межами населених пунктів Михайловецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нещодавно позивач довідалася про те, що 15 червня 2011 року між нею та Фермерським господарством «Тракт» (далі - ФГ «Тракт»), правонаступником якого є ТОВ «ФГ Тракт», укладено договір оренди землі, за яким ФГ «Тракт» отримало в користування вказану земельну строком на 10 років, а 8 липня 2011 року була здійснена державна реєстрація цього договору. Позивач не укладала з ФГ «Тракт» договору оренди землі та не підписувала його, тому оспорюваних правочин вчинений поза її волею та є недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України.

За таких обставин ОСОБА_4 просила суд визнати договір оренди землі, укладений 15 червня 2011 року між нею та ФГ «Тракт», зареєстрований 8 липня 2011 року у Державному реєстрі земель за №00970, недійсним.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2018 року задоволено позов ОСОБА_4 і вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Суд виходив з того, що ОСОБА_4 не підписувала договір оренди землі та не уповноважувала сторонню особу на укладення цього договору, внаслідок чого оспорюваний правочин вчинений всупереч її волі та є недійсним.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФГ Тракт» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позов ОСОБА_4 не підлягає задоволенню через сплив позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначила, що вона довідалася про існування оспорюваного договору оренди землі лише у 2016 році, тому саме з цього часу у позивача виникло право на позов, який поданий нею до суду в межах позовної давності.

Хмельницька регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» не подала відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши учасників судового процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 2,5408 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована за межами населених пунктів Михайловецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

15 червня 2011 року між ФГ «Тракт» і ОСОБА_4 укладено договір оренди землі, за умовами якого остання передала ФГ «Тракт» указану земельну ділянку у платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. 8 липня 2011 року Управління Держкомзему у Красилівському районі Хмельницької області зареєструвало цей договір у Державному реєстрі земель за №00970.

ТОВ «ФГ Тракт» є правонаступником ФГ «Тракт», яке 5 травня 2014 року припинило свою діяльність.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються письмовими доказами у справі.

Згідно висновку експерта від 20 червня 2018 року №1.1-0075:18 (а.с. 162-164) підпис у графі «Орендодавець» в договорі оренди землі від 15 червня 2011 року, зареєстрованому в Управлінні Держкомзему у Красилівському районі 8 липня 2011 року за №00970, укладеному від імені ОСОБА_4 та «ФГ Тракт», виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Законом України від 6 жовтня 1998 року №161-ХІV «Про оренду землі» (далі - Закон №161-ХІV) визначається порядок укладення договору оренди землі.

В силу ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 Закону №161-ХІV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК України).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як передбачено ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд першої інстанції, встановивши, що підпис від імені ОСОБА_4 у договорі оренди землі від 15 червня 2011 року виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою, правомірно виходив з того, що оспорюваний правочин вчинений всупереч волі останньої та є недійсним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаного висновку суду.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В силу ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. При цьому законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Матеріали справи вказують на те, що ОСОБА_4 довідалася про укладення 15 червня 2011 року нею і ФГ «Тракт» договору оренди землі з листа Відділу Держгеокадастру у Красилівському районі Хмельницької області від 29 лютого 2016 року №О-82/0-227/19-16 (а.с. 38). Позивач ознайомилася з цим договором лише після того, як 13 лютого 2017 року ТОВ «ФГ Тракт» надало його на запит суду (а.с. 53, 56).

Саме з початку 2016 року ОСОБА_4 могла вважати своє право порушеним, а тому відтоді почався перебіг позовної давності для її звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Позивач звернулася до суду з позовом 2 червня 2016 року.

Із технічного запису судового засідання (а.с. 185; файл 14-59-14) вбачається, що 11 квітня 2017 року представник ТОВ «ФГ Тракт» ОСОБА_6 зробив у суді усну заяву про застосування позовної давності, зазначивши, що ОСОБА_4 пропустила цей строк без поважних причин.

Разом із тим, у справі відсутні належні докази про те, що у період з 15 червня 2011 року до 2 червня 2013 року, тобто більше ніж за три роки до звернення ОСОБА_4 з позовом до суду, вона знала або могла знати про порушення свого права.

Довідки ТОВ «ФГ Тракт» від 16 жовтня 2014 року №229 і від 20 жовтня 2016 року №148 про виплату орендної плати (а.с. 57, 59), відомість виплати орендної плати від 17 жовтня 2014 року №71 (а.с. 58) достовірно не вказують на те, що у вказаний період ОСОБА_4 отримувала у відповідача орендну плату за користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим вона могла довідатися про укладення сторонами договору оренди.

Отже на час звернення ОСОБА_4 з позовом до суду позовна давність у спірних правовідносинах не сплила. Посилання ТОВ «ФГ Тракт» на безпідставність позову ОСОБА_4 не відповідають закону.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ Тракт» залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 січня 2019 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_7

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 23