Справа № 426/3848/19
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

19 листопада 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання Філіпенко А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

15 квітня 2019 року до канцелярії Сватівського районного суду Луганської області надійшла позовна заява з додатками ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Луганськгаз» про захист прав споживача зобов`язанням надання права оплати за вибором та повної необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, її виробника (виконавця, продавця).

Разом із позовом ОСОБА_1 була подана заява про забезпечення позову.

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 17 квітня 2019 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 було повернуто.

На вказану ухвалу позивачем ОСОБА_1 09 жовтня 2019 року було подано апеляційну скаргу.

Постановою Луганського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 17 квітня 2019 року було скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, яка надійшла до Сватівського районного суду Луганської області 18 листопада 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Отже, суд вважає можливим розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до таких висновків.

В своїй заяві позивач ОСОБА_1 просить суд зобов`язати відповідача ПАТ «Луганськгаз» не переривати надання послуг та забезпечити гарантоване, безумовне постійне газопостачання до домоволодіння по АДРЕСА_1 споживача позивача ОСОБА_1 до закінчення судового спору по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ч.1 п.п.1,2, ч.2, ч.3 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1); забороною вчиняти певні дії (п.2); забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання (п.4). Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, але заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом а саме спонуканням відповідача надати достовірну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця), і відповідності виду забезпечення позову, суд доходить висновку про відмову в задоволенні даної заяви про забезпечення позову. Позивачем не обґрунтовано, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача вчиняти певні дії, пов`язані із зобов`язанням не переривати надання послуг та забезпеченням гарантованого, безумовного постійного газопостачання до будинку позивача є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи предмет та підстави позову, доводи викладені у заяві позивача, положення ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 в порядку статті 151 ЦПК України, не надано належних обґрунтувань необхідності забезпечення позову та не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Отже, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суду Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя С.М.Скрипник