ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м.Суми

Справа №576/2419/18

Номер провадження 22-ц/816/729/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостик С. Г.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2018 року, ухваленого у складі судді Сапона О.В. в приміщенні Глухівського міськрайонного суду Сумської області,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти у зв'язку з продовженням нею навчання у розмірі 1800 грн з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до закінчення навчання.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є дочкою відповідача. Після розлучення батьків вона залишилась проживати з матір'ю, яка є особою з інвалідністю першої групи і є непрацездатною. На даний час вона є студенткою першого курсу денної форми навчання наукового інституту фінансів, економіки та менеджменту ім. О.Балацького Сумського Державного Університету, термін її навчання становить з 01.09.2018 року до 30.06.2021 року. У зв'язку тим, що вона потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням, а відповідач моє змогу надавати таку допомогу, ОСОБА_1 звернулась до суду за призначенням аліментів на час навчання.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки він має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, його офіційна заробітна плата, яка є єдиним джерелом доходів, складає 276,15 грн, тому він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у зв'язку з її навчанням. Крім того, зазначає, що позивач навчається на умовах бюджету та отримує стипендію.

У відповіді на відзив, позивач зазначила, що ОСОБА_2 надає недостовірні дані про свої доходи, оскільки має у власності автомобіль та займається підприємницькою діяльністю.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1000 грн до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення віку 23 років, щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, відмовивши в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував вимоги статей 182, 198, 200 СК України, відповідно до яких обов'язок у батьків утримувати своїх повнолітніх дітей виникає в разі, коли вони можуть надавати таку матеріальну допомогу, а з наданих суду доказів вбачається, що в нього відсутня така можливість. Зокрема, відповідач зазначив, що його середній заробіток складає 276,15 грн, на утриманні має двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, позивач не надала суду доказів про наявність у нього іншого доходу, на який вона вказувала в позовній заяві. Крім того, вказує, що позивач навчається на умовах бюджету та отримує стипендію.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що ОСОБА_2 приховує справжні доходи, оскільки він з дружиною займаються торгівельною діяльністю, також він має у власності автомобіль марки Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_1, який він використовує у підприємницькій діяльності. Крім того, ОСОБА_1 зазначає про наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів за період, коли вона була неповнолітньою дитиною.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня дочка відповідача продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, в матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідач не взмозі надавати таку допомогу. При цьому суд врахував те, що останній перебуває в скрутному матеріальному становищі, не працює, здійснює догляд за інвалідом першої групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є дочкою відповідача ОСОБА_2 (а. с. 6, 9).

Відповідно до довідки Сумського Державного Університету № 53413/18 від 07.09.2018 року, ОСОБА_1 є студенткою 1 курсу навчально-наукового інституту фінансів, економіки та менеджменту ім. О.Балацького денного відділення СумДУ. Навчається на умовах бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» зі скороченим терміном навчання з 01.09.2018 р. до 30.06.2021 р. (а. с. 7).

Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_5 є особою з інвалідністю першої групи та є непрацездатною (а. с. 8).

Відповідач має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 27). Також, відповідно до рішення виконкому Глухівської міської ради Сумської області № 78 від 27.03.2018 р. встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначено його опікуном громадянку ОСОБА_6 (а. с. 30).

Згідно довідки Глухівського управління соціального захисту населення № 05-15/2657 від 05.11.2018 року ОСОБА_2 за надання соціальних послуг інваліду першої групи отримав 1633,20 грн за 6 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З наданої інформації з бази даних Єдиного державного реєстру МВС про транспортні засоби вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровані легковий автомобіль Renault Kangoo, номер та серія знака НОМЕР_1, та мопед Delta EX50QT-B, номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 72-74).

Місцевий суд, визначаючи відповідачу розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, врахував наявність на утриманні в ОСОБА_2 двох малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, хоча опікуном останнього призначено дружину відповідача - ОСОБА_6 і відповідно до сімейного законодавства відповідач не має обов'язку утримувати цю дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Посилання відповідача на те, що позивач отримує стипендію, не підтверджується належними доказами, а тому колегією суддів не приймається до уваги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, а також з урахуванням вимог ст.ст. 198, 199, 200, 182 СК України встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, вона продовжує навчання відповідно до наказу про зарахування до навчального закладу, потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі навчання, у зв'язку з чим влаштуватися на роботу не має можливості, її мати є інвалідом першої групи, непрацездатна, і не може надавати доньці матеріальної допомоги, в той час як відповідач працездатний, має у власності транспортні засоби, а тому має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу у зв'язку з її навчанням у визначеному судом розмірі.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення, а тому скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 369, 374; 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик