Справа № 303/1744/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 листопада 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Джуги С.Д.

суддів - Кожух О.А., Куштана Б.П.

з участю секретаря: Балаж Н.С.

імена (найменування) сторін:

позивач - Публічне акціонернетовариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року, ухваленого у складі судді Куцкір Ю.Ю. , у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У березні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 27.10.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту №305/167-Ж, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 23 500 євро. Цього ж числа, з метою забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, між АКБ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2 був укладений Договір поруки, згідно до якого останній поручається за виконання ОСОБА_1 обов`язків, що виникли на підставі кредитного договору. Однак, ОСОБА_1 всупереч Закону та умовам договору своїх зобов`язань перед позивачем не виконала, внаслідок чого станом на 03.03.2017 року за нею наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 23 095,98 доларів США. яку просив стягнути з них солідарно.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк заборгованість у розмірі 23 095 (двадцять три тисячі дев`яносто п`ять) доларів США 98 центів. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначено, що банк просив стягнути заборгованість в доларах США, однак валютою кредитування є євро; судом не враховано, що останній платіж в сумі 700 євро було здійснено 09.09.2013 року і договір поруки в силу приписів ч.4 ст. 559 ЦК України є припиненим.

Іншими особами рішення суду не оскаржено.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача та пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише поручителем ОСОБА_2 , то колегія суддів, відповідно до приписів ч.1 ст. 367 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Встановлено, що 27.10.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», і ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту №305/167-Ж, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 23 500 євро зі сплатою 12,25% річних строком до 26 жовтня 2013 року зі сплатою щомісячних платежів в порядку встановленому договором.

В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, 27.10.2006 року між АКБ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2 був укладений Договір поруки, згідно до якого останній поручається за виконання ОСОБА_1 обов`язків, що виникли на підставі кредитного договору.

24.10.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладена Додаткова угода №1 про внесення змін до договору кредиту №305/167-Ж відповідно до якої встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 15% річних.

30.07.2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладена Додаткова угода про внесення змін до договору кредиту №305/167-Ж відповідно до якої позичальнику надано 23 691,28 євро зі сплатою 13,5% річних з кінцевим терміном погашення до 26 жовтня 2018 року, всі інші умови договору залишаються без змін.

Додатковою угодою до договору поруки від 30.07.2009 року до основного договору поруки укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2 внесено зміни згідно яких поручитель зобов`язується погасити основну суму заборгованості за договором кредиту в сумі 23 691,28 євро згідно графіку , що викладений в п.2.1.1 додаткової угоди з кінцевим повернення всіх траншів кредиту до 26.10.2018 року.

Позичальник ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором не виконувала належним чином внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 03.03.2017 року становить 23 095,98 євро.

Задовольняючи позов та стягуючи солідарно заборгованість з боржника та поручителя, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позову.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб`єктивне право, та полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов`язок боржника за договором.

Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов`язання за договором поруки у зв`язку з припиненням такого зобов`язання поручителя.

Відповідно на вказані строки не поширюється положення частини п`ятої статті 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин.

Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом.

З укладених договорів вбачається,що позичальник ОСОБА_1 , а відтак і поручитель ОСОБА_2 , взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 26.10.2018 року, сплачуючи її щомісячними платежами згідно з графіком платежів.(п. 1.1.1договору кредиту).

Тобто сторонами встановлено строки виконання позичальником окремих зобов`язань у вигляді внесення щомісячних платежів.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до п.3.3.8., п.3.3.9. договору кредиту позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п.2.4.,2.5 цього договору; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1. цього договору.

Згідно з п.4.5 договору кредиту у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених в п.3.3.8., п.3.3.9. цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції(штраф, пеню).

Матеріалами справи встановлено і визнається сторонами, що останній платіж позичальником здійснено 09.09.2013 року в сумі 700 євро, після чого не вносилось жодних платежів.

З наступного місяця, тобто з жовтня 2013 року почав обчислюватися 60 денний строк, після спливу якого строк користування кредитом вважається таким, що сплив.

Оскільки вимоги до поручителя позивач пред`явив у березні 2017 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, то договір поруки є припиненим, відтак суд першої інстанції безпідставно стягнув заборгованість з поручителя ОСОБА_2 .

З врахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів п.п.1, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості та в частині стягнення понесених судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з вищевказаних підстав. В цій частині апеляційна скарга є обґрунтована та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу апеляційної скарги апелянтом сплачено судовий збір у розмірі 12000 грн. Дана сума підлягає стягненню з позивача на користь апелянта.

Виходячи з наведеного та керуючись приписами статей 141, 374, 376, 382 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року в частині солідарного стягнення із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі12 000грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 листопада 2019 року.

Головуючий :

Судді: