Справа № 415/6839/17
Провадження № 22-ц/810/220/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, листопада місяця, 27-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Гаврилюка В.К., Єрмакова Ю.В., за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 04 липня 2018 року у цивільній справі (№ 415/6839/17 суддя І інстанції - Фастовець В.М.) за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі - АТ КБ ПриватБанк, Банк) звернулись із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 84541,73 грн, який мотивувало тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву б/н від 09.12.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 7952,72 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та ПАТ КБ Приватбанк договір, і надав свою згоду на те, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну здійснюється за рішенням та ініціативою банку. Оскільки відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, утворилася заборгованість, і ПАТ КБ Приватбанк просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.12.2013 року у розмірі 84541,73 грн, станом на 19.07.2017, яка складається з наступного: 7538,22 грн - заборгованість за кредитом; 69202,62 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3298,90 грн - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн - штраф (фіксована частина); 4001,99 грн - штраф (процентна складова). Вирішити питання по судовим витратам.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 04 липня 2018 року позов ПАТ КБ Приватбанк залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вважає оскаржуване рішення незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Представник скаржника у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечує проти винесення рішення, підтримує доводи скарги.

Що стосується відповідача, всі судові повідомлення про розгляд справи за адресою зазначеною як реєстрація та мешкання у м. Лисичанськ, Луганської області, повертаються до суду із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», «інші причини, що не дали змоги вручити поштове відправлення», «адресат відсутній». Наведене свідчить про вжиття судом всіх можливих заходів щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом. У зв`язку із зазначеним у відповідності до вимог п. 11 ст. 128 ЦПК України судом завчасно до судових розглядів розміщено оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Тому з урахуванням тривалості провадження по теперішній справі - перебування в провадженні суду понад один рік, і з урахуванням строку зупинення провадження у справі загалом понад два місяці, з метою дотримання гарантованого позивачу як стороні цього провадження права на розгляд його справи впродовж розумного строку, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ Приватбанк, суд першої інстанції посилався на недоведеність позивачем заявлених вимог, ненадання доказів на підтвердження вимог суду, недоведеності встановлення чи зміни будь якого кредитного ліміту, недоведеності користування кредитними коштами саме відповідачем а не іншою особою.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі та вважає, що судом було неправильно застосовано норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.12.2013 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ Приватбанк (а.с.5). Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченим цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, ПАТ КБ Приватбанк посилався на те, що 09.12.2013 року був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до якого ПАТ КБ Приватбанк надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7952,72 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до п. 2.1.1.5.5. з видачею кредитної картки. На підтвердження умов договору ПАТ КБ Приватбанк надало суду копію анкети-заяви ОСОБА_1 , копію її паспорту, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунок заборгованості. Надані ПАТ КБ Приватбанк докази дійсно не підтверджують погодження сторонами умов кредитування, адже як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису ОСОБА_1 . Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ КБ Приватбанк до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Проте у цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ Приватбанк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 19 липня 2017 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» за тілом кредиту становить 7538,22 грн. При цьому, з розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н станом на 19 липня 2017 року та виписки по рахунку відповідача за період з грудня 2013 року по липень 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 погашала заборгованість за кредитним договором, так і відбувалось автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки.

Однак, позивачем вказані вище кошти зараховувалися на часткове погашення процентів за користування кредитом, що за період з лютого 2014 року по липень 2014 року становить 1052,07 грн (а.с.4-4а). Дана сума розрахована апеляційним судом, виходячи із підсумку сум зазначених в розрахунку заборгованості в колонці «відсотки погашені за рахунок кредиту» та сум вказаних у виписці по рахунку, без урахування сум, які є службовими операціями по списанню банком процентів та штрафів і зазначені у виписці по рахунку. Оскільки в укладеному між сторонами кредитному договорі від 09.12.2013 року у вигляді анкети - заяви відсутні умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, то у банка відсутні підстави нараховувати проценти та здійснювати зарахування коштів, які сплачувалися відповідачем, на часткове погашення процентів за користування кредитом в сумі 1052,07 грн. Відповідно до ст. 13 ЦПК України у скаржника відсутні підстави для стягнення процентів за користування кредитом з інших підстав.

Враховуючи зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, оскільки позивачем безпідставно в рахунок погашення процентів за користування кредитом були зараховані кошти в сумі 1052,07 грн., а заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 7538,22 грн., тому позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту підлягає частковому задоволенню, а саме: 7538,22 - 1052,07 = 6486,15 грн. Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ Приватбанк в частині стягнення з ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 6486,15 грн, які вона фактично отримала на підставі заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ Приватбанк процентів та неустойки за договором кредиту, оскільки позивачем не доведено погодження розміру процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності у виді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Враховуючи викладене, рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 04 липня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ Приватбанк .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приватбанк підлягає стягненню 306 грн. 88 коп. судового збору (за подання позовної заяви позивачем сплачено 1600 грн. + за подання апеляційної скарги сплачено 2400 грн як 150 % ставки, що підлягала сплаті під час подання позову = 4 000 х 6486,15 : 84541,73 = 306,88).

Керуючись ст. ст. 367, 375, 376, 382 - 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 04 липня 2018 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.12.2013 року за тілом кредиту в розмірі 6486 грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на відшкодування судових витрат 306 грн. 88 коп.

В задоволенні інших позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді