Головуючий у 1-й інстанції Щербіна А.В.
У Х В А Л А

11 березня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Мироненко І.П., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 18 січня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про скасування за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2012 року у справі за заявою Маріупольської міської ради про визнання спадщини відумерлою, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 18 січня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про скасування рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду, 25 лютого 2019 року ОСОБА_1 через суд першої інстанції подала апеляційну скаргу в якій ставить питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження посилаючись на те, що нею у судовому засіданні було заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі у зв'язку з поданням позовної заяви до Донецького окружного адміністративного суду. На зазначене, в Орджонікідзевському районному суді м.Маріуполя Донецької області їй пояснили, що провадження у даній справі зупинено. Зазначає, що 15 травня 2018 року Донецьким окружним адміністративним судом було прийняте відповідне судове рішення за її адміністративним позовом, про що 22 лютого 2019 року заявниця вирішила повідомити Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя Донецької області з метою поновлення провадження, проте у суді їй відповіли, що 18 січня 2018 року було постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви про скасування за нововиявленими обставинами рішення суду. Зазначає, що про судове засідання судом першої інстанції на 18 січня 2018 року повідомлена не була, копію оскаржуваної ухвали суду не отримувала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Виходячи із усталеної практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого розгляду справи у такому його аспекті як правова визначеність.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Проте, посилання заявника на те, що вона у судовому засіданні заявляла клопотання про зупинення провадження у зв'язку з поданням нею адміністративного позову до Донецького окружного адміністративного суду спростовуються наявними матеріалами справи, адже вбачається, що на судові засідання суду першої інстанції заявниця не з'являлась, клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у матеріалах справи відсутні, провадження у справі не зупинялось.

З матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 2017 року до суду першої інстанції надійшло клопотання Маріупольської міської ради про зупинення провадження до розгляду іншої адміністративної справи (№265/940/17) по суті Донецьким апеляційним адміністративним судом (т.2 а.с.208), проте судом питання щодо зупинення провадження за відповідним клопотанням не вирішувалось. 22 грудня 2017 року було відкладено розгляд справи на 18 січня 2018 року про що належним чином, у відповідності до ст. 130 ЦПК України, повідомлено представника ОСОБА_1-ОСОБА_2 (т.2 а.с.244), діючої на підставі довіреності (т.2 а.с. 117). Під час розгляду справи 18 січня 2018 року було долучено копію ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду постановлену у справі №265/940/17.

18 січня 2018 року було постановлено повний текст ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області, проте апеляційна скарга на зазначену ухвалу суду подана ОСОБА_1 25 лютого 2019 року.

У зв'язку з вищевикладеним, підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, який пропущено більше ніж на один рік, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1, не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Випадки, які зазначені п.п. 1,2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, матеріали справи не містять, оскільки відповідно до положень ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

З огляду на наведене та враховуючи, що ОСОБА_1 без поважних причин пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 18 січня 2018 року більше ніж на один рік, то у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 18 січня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про скасування за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2012 року у справі за заявою Маріупольської міської ради про визнання спадщини відумерлою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя