ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3021/18

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1480/19

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді - Бобрової І.О.,

суддів - Губар В.С., Кузюри Л.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області,

третя особа - Державне підприємство «СЕТАМ»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання права власності на транспортні засоби та зняття з них арешту,

місце постановлення рішення судом першої інстанції - м.Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції -26.07.2018,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «Універсал Банк», Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину транспортних засобів :

- автомобіль фургон малотонажний-В марки ЗАЗ, модель 110558-42, 2009 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- автомобіль фургон малотонажний-В марки ЗАЗ, модель 110558-42, 2009 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- автомобіль фургон малотонажний-В марки ГАЗ, модель Т-95-3302, 2008 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

- автомобіль легковий седан-В марки GEELY, модель MR-7151A, 2008 року випуску, чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ,

а також зняти арешт із вказаних транспортних засобів та стягнути з відповідачів на її користь 1981,63 грн судового збору.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що з 28.03.2003 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого вони мають двох неповнолітніх дітей. Вищевказані транспортні засоби були придбані нею та відповідачем під час шлюбу, тому вони є спільною сумісною власністю подружжя і належна позивачці частка у праві спільної сумісної власності на кожний зі спірних транспортних засобів складає 1/2. На даний час транспортні засоби є описаними, арештованими та такими, що знаходяться в процесі примусової реалізації в межах зведеного виконавчого провадження про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк», в якому позивачка не є боржником. Організатором електронних торгів з примусової реалізації автомобілів є ДП «СЕТАМ». Позивачка зазначала, що арешт та примусова реалізація транспортних засобів порушує її право володіти, користуватися ними, та що порушення її права вчиняється усіма відповідачами.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 квітня 2018 року зупинено продаж транспортних засобів, які є предметом спору, до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 липня 2018 року позов задоволено частково, визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля фургон малотонажний-В марки ЗАЗ, модель 110558-42, 2009 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 1/2 частину автомобіля фургон малотонажний-В марки ЗАЗ, модель 110558-42, 2009 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; 1/2 частину автомобіля фургон малотонажний-В марки ГАЗ, модель Т-95-3302, 2008 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний НОМЕР_5 ; 1/2 частину автомобіля легковий седан-В марки GEELY, модель MR-7151A, 2008 року випуску, чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 . В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину зазначених у позові автомобілів, суд першої інстанції виходив з того, що, відповідно до положень статті 60 СК України, спірне майно набуте подружжям за час шлюбу є об`єктом права спільної сумісної власності; спільність майна, придбаного подружжям ОСОБА_3 не спростована у судовому засіданні.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.07.2018 скасовано, позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, вирішено питання розподілу судових витрат.

Залишаючи позов без розгляду апеляційний суд виходив з того, що подання позивачкою зазначеного позову є зловживанням процесуальними правами, оскільки відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги дружини визнав повністю, ОСОБА_1 не заявила вимог про поділ майна в натурі, ОСОБА_1 є боржником у відкритих відносно неї інших виконавчих провадженнях, стягувачем у яких є ПАТ "УніверсалБанк", подання позову має вочевидь штучний характер, метою якого є затягування процесу виконання судового рішення. Зважаючи на те, що між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 відсутній спір щодо майна, а позовні вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту з майна носять очевидно штучний характер, подання зазначеного позову є зловживанням процесуальними правами, тому позов на підставі пункту З частини другої статті 44 ЦПК України підлягає залишенню без розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року постанову Чернігівського апеляційного суду від 03.12.2018 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Суд касаційної інстанції, пославшись на ст.60, 61 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України, ст.15 ЦК України, проаналізувавши ст.16 ЦК України, зазначив, що неправильне тлумачення судом апеляційної інстанції статті 16 ЦК України суперечить зазначеним положенням, що призвело до неправомірної відмови позивачу в реалізації її права на судовий захист, при цьому суди належним чином не перевірили доводи сторін, не встановили фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не навели мотивів відхилення цих доводів, зокрема, про право позивача обирати спосіб судового захисту.

В апеляційній скарзі ПАТ «Універсал Банк» просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.07.2018 та ухвалити нове рішення по суті, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи. Скаржник зазначає, що оскаржуване рішення суду робить неможливим повернення коштів для банку. На виконання рішення суду від 06.07.2015 ПАТ «Універсал Банк» отримано виконавчі листи як на боржника ОСОБА_2 , так і на боржника ОСОБА_1 , та направлені на примусове виконання. В ході проведення виконавчий дій у боржника ОСОБА_2 було виявлено спірні транспортні засоби, які були описані та передані на примусову реалізацію в рамках виконавчого провадження для задоволення вимог стягувача, який наразі позбавлений можливості отримати кошти від боржників, оскільки дії останніх направлені на уникнення відповідальності по погашенню заборгованості, шляхом звернення з позовами, зокрема, щодо поділу майна. Відповідач зазначає, що суд в порушення ст.71 СК України допустив поділ транспортного засобу, що є неподільною річчю, та порушив інтереси стягувача в рамках виконавчого провадження, оскільки реалізувати арештоване майно в частині 1/2 частини транспортного засобу є неможливим. Звертає увагу, що позивачем не було заявлено позовних вимог з врахуванням положень ст.321, 258, 364 ЦК України щодо стягнення з неї на користь ПАТ «Універсал Банк» грошової компенсації за частку майна, що припадає боржнику, у зв`язку із виключенням такого майна з акту опису й арешту. Позивач навмисно вказує лише на те майно, яке на сьогоднішній день підлягає примусовій реалізації і замовчує наявність іншого майна, яке належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Своїм правом на подачу відзиву інщі учасники справи не скористалися.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2,5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення суду частково не відповідає.

Як вказано вище, частково задовольняючи позовні вимоги та визнаючи за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спірних транспортних засобів, суд першої інстанції виходив з того, що спільна сумісна власність подружжя на автомобілі не спростована, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зняття арешту з 1/2 частини спірних автомобілів, суд зазначив, що транспортний засіб є неподільною річчю, позивач у порядку, передбаченому ст.365 ЦК України питання про припинення права власності на частку, належну відповідачу, не порушувала.

Колегія суддів частково не може погодитися із зазначеними висновками суду.

Фактичні обставини справи:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28.03.2003 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , 2003 року народження та ОСОБА_5 , 2011 року народження (а.с. 11-13 том 1).

Згідно із свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 21.09.1995 зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 50-51 том 1).

25 жовтня 2008 року за ОСОБА_2 було зареєстровано автомобіль легковий седан-В марки GEELY, модель MR-7151A, 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 ), (а.с. 23 том 1).

23 травня 2013 року за ОСОБА_2 було зареєстровано:

1. фургон малотонажний-В марки ЗАЗ, модель 110558-42, 2009 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_9 ), (а.с. 14 том 1);

2. фургон малотонажний-В марки ЗАЗ, модель 110558-42, 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_10 , білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_11 ), (а.с. 17 том 1);

3. фургон малотонажний-В марки ГАЗ, модель Т-95-3302, 2008 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_12 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_13 ), (а.с. 20 том 1).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 не заперечують, що дані транспортні засоби є спільною сумісною власністю подружжя.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.07.2015 (провадження № 2/750/1211/15) стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 872,89 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 06.07.2015 складає 459 728,78 грн (а.с. 110-112 том 1).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.07.2015 (провадження № 2/750/1213/15) стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 066,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 06.07.2015 складає 695 002,09 грн (а.с. 113-115 том 1).

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Качури В.В. від 05.10.2015 в рамках виконавчого провадження № 48903048 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/750/1213/15, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 21.09.2015, про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 33 066 доларів 68 центів США, що за офіційним курсом НБУ складає 695 002,09 грн, на користь ПАТ «Універсал Банк», накладено арешт на все рухоме майно та заборонено відчужувати будь-яке майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 156 том 1).

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Качури В.В. від 20.07.2016 в рамках виконавчого провадження № 49590974 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/750/1870/15, виданого 18.11.2015 Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в сумі 32 642,09 доларів США, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 152 том 1).

Постановами старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Качури В.В. від 11.11.2016 в рамках виконавчого провадження № 49590974 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/750/1213/15, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 21.09.2015 про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 33 066 доларів 68 центів США, що за офіційним курсом НБУ складає 695 002,09 грн, на користь ПАТ «Універсал Банк» здійснено опис та накладено арешт на автомобіль ЗАЗ 110558-42, 2009 року випуску, колір білий, д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіль ЗАЗ 110558-42, 2009 року випуску, колір білий, д.н.з. НОМЕР_2 , відповідальним зберігачем призначено ОСОБА_6 (а.с. 15-16, 18-19, 160-163 том 1).

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Качури В.В. від 14.03.2017 в рамках виконавчого провадження № 49590974 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/750/1213/15, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 21.09.2015 про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 33 066 доларів 68 центів США, що за офіційним курсом НБУ складає 695 002,09 грн, на користь ПАТ «Універсал Банк» здійснено опис та накладено арешт на автомобіль ГАЗ Т95-3302, фургон малотонажний-В, номер шасі НОМЕР_12 , колір білий, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , відповідальним зберігачем призначено ОСОБА_6 (а.с. 21-22, 158-159 том 1).

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Качури В.В. від 05.01.2018 в рамках виконавчого провадження № 49590974 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/750/1213/15, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 21.09.2015 про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 33 066 доларів 68 центів США, що за офіційним курсом НБУ складає 695 002,09 грн, на користь ПАТ «Універсал Банк» виконавчий документ передано для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с. 25 том 1).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Данілевського О.М. від 01.02.2018 в рамках виконавчого провадження № 49590974, при примусовому виконанні:

- виконавчого листа № 2/750/1211/15, виданого 22.09.2015 Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 21 872,89 доларів США на користь ПАТ «Універсал Банк»;

- виконавчого листа № 2/750/1870/15, виданого 18.11.2015 Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в сумі 3 654 грн;

- виконавчого листа № 2/750/1870/15, виданого 18.11.2015 Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в сумі 32 642,09 доларів США;

- виконавчого листа № 2/751/513/2013, виданого 16.07.2013 Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» судових витрат в розмірі 1 147 грн;

- виконавчого листа № 2/751/1211/15, виданого 22.09.2015 Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат в сумі 913,50 грн на користь ПАТ «Універсал Банк»;

- виконавчого листа № 2/751/1213/15, виданого 21.09.2015 Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат в сумі 1 827 грн на користь ПАТ «Універсал Банк»;

- виконавчого листа № 2/751/1211/15, виданого 22.09.2015 Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат в сумі 1 827 грн на користь ПАТ «Універсал Банк»;

- виконавчого листа № 2/750/1213/15, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 21.09.2015, про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 33 066 доларів 68 центів США, що за офіційним курсом НБУ складає 695 002,09 грн, на користь ПАТ «Універсал Банк»

накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 153-155 том 1).

Постановою головного державного виконавця Бабенка В.М. Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 08.02.2018 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 55614741 з виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» на суму 704 370,59 грн та 54 514,98 доларів США здійснено опис та накладено арешт на автомобіль марки GEELY MR-7151A, легковий седан-В, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , чорного кольору, відповідальним зберігачем призначено ОСОБА_7 (а.с. 24, 157 том 1).

21.03.2018 ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернігівській області подано заявку на проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного арештованого майна від 15.03.2018 № 2777, за якою 16.04.2018 ДП «СЕТАМ» призначено електронні торги (а.с. 26-34, 90-92 том 1).

05.10.2015 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 48904806 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2/750/1213/15, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 21.09.2015, про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 33 066 доларів 68 центів США, що за офіційним курсом НБУ складає 695 002,09 грн, на користь ПАТ «Універсал Банк» (а.с. 116). За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України в рамках вказаного виконавчого провадження (№ 48904806) 05.10.2015 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою накладено арешт на все рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 Дана постанова є чинною.

05.10.2015 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 48902474 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2/750/1211/15, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 22.09.2015, про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 21 872 доларів 89 центів США, що за офіційним курсом НБУ складає 695 002,09 грн, на користь ПАТ «Універсал Банк» (а.с. 117 том 1). За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України вказане виконавче провадження завершено у зв`язку із фактичним повним виконанням судового рішення.

09.11.2015 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 49270437 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2/750/1779/15, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 27.10.2015 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 32 642,09 доларів США на користь ПАТ «Універсал Банк» (а.с. 118 том 1). За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України в рамках вказаного виконавчого провадження (№ 49270437) 20.07.2016 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 Дана постанова є чинною.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною третьою статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Подібні висновки зробив Верховний Суд України у постановах від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15, від 18 травня 2016 року у справі № 6-658цс15, а також Верховний Суд у постанові від 27.02.2019 у справі №203/1931/16-ц.

Звертаючись до суду з позовом за захистом свого порушеного права власності, позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що транспортні засоби, 1/2 частина кожного з яких належить їй, реалізуються в порядку виконавчого провадження, боржником у якому вона не являється, це порушує її право власності на ці транспортні засоби, за захистом якого вона і звернулася до суду. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину транспортних засобів як спільного сумісного майна подружжя, знявши арешт з усіх транспортних засобів.

Розглядаючи заявлену ОСОБА_1 позовну вимогу про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірних транспортних засобів, колегія суддів не погоджується з доводами позивача та, відповідно, висновком суду першої інстанції щодо задоволення цих вимог, виходячи з наступного.

Потреба у визначенні часток майна в судовому порядку може виникнути за життя співвласників спільної сумісної власності.

Так, згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними».

Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5.

Тому, якщо титульним власником спільного є лише один співвласник (наприклад, лише на ім`я одного із подружжя у шлюбі придбано та зареєстровано земельну ділянку, житловий будинок чи автомобіль), а право власності іншого співвласника майна не підтверджене документально, або навіть не визнається чи заперечується, то на підставі норм ст.392 Цивільного кодексу України та приведеної вище правової позиції Верховного Суду України, зацікавлена особа (співвласник право власності якого не підтверджене документально) може в судовому порядку захистити своє суб`єктивно непідтверджене, невизнане, порушене чи оспорене право власності на частку в спільному майні.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 не заперечувалось, що зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбавалось за час шлюбу та за рахунок коштів, які є спільною сумісною власністю подружжя. Позов ОСОБА_1 ним визнавався в повному обсязі.

Заперечення ПАТ «Універсал Банк» проти заявлених ОСОБА_1 вимог, викладені у відзиві на позов (а.с.72-75 том 1) зводились до того, що остання є солідарним боржником по зобов`язанням ОСОБА_2 , а тому підстав для зняття арештів зі спірного майна нема. Також відповідач зазначав, що позивачем не було заявлено вимог щодо стягнення з неї на користь стягувача грошової компенсації за частку майна, що припадає боржнику, у зв`язку із виключенням такого майна з акта опису і арешту.

У відзиві на позов відповідач Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області (а.с.103-104 том 1) зазначав, що при вирішенні позову одного з подружжя про виключення з опису належного йому майна (частки майна) у спільній сумісній власності подружжя, необхідно враховувати, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю та у випадку поділу його їх частки визнаються рівними, проте позивачкою не було заявлено вимог щодо стягнення з неї на користь стягувача грошової компенсації за частку майна, що припадає боржнику, у зв`язку із виключенням такого майна з акта опису і арешту. Вказував, що позивачем не зазначено про неможливість виділення її частки у праві спільної сумісної власності та визнання за нею права власності на майно, яке не було описане державним виконавцем.

Таким чином, право власності позивача на частину у спільному сумісному майні подружжя відповідачами визнається. Заперечення стосуються лише обраного позивачем способу захисту.

При наданні відповіді на доводи позивача про порушення відповідачами її законного права колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне застосувати позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, в якій зазначено наступне.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Як зазначалося вище, статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відтак підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2019 у справі №337/474/14-ц, постановленої у побідних за змістом правовідносинах, суд касаційної інстанції зробив наступні висновки : «Згідно з частиною третьою статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом».

Аналізуючи предмет та підстави заявленого ОСОБА_1 позову, зважаючи на презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, яка не заперечувалась жодним із відповідачів, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення/невизнання чи оспорення права ОСОБА_1 на частку у спільному сумісному майні подружжя, за захистом якого вона звернулася, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину транспортних засобів.

Позивачка є власником половини спільно нажитого з відповідачем ОСОБА_2 майна, що ніким не оспорюється. Реєстрація права власності на транспортні засобі законодавством не передбачена. Реєстрації підлягає не право, а сам транспортний засіб. В свою чергу визнання за ОСОБА_1 права на 1/2 частину неподільних речей, якими є транспортні засоби, власником яких вона й так є, потягне за собою настання негативних наслідків для стягувача та може призвести до неможливості виконання чисельних судових рішень про стягнення з подружжя ОСОБА_3 боргів.

Переглядаючи судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зняття арешту з транспортних засобів, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог а цій частині.

Відповідно до укладених договорів поруки від 01.06.2007 та 06.06.2007 ОСОБА_1 виступила поручителем за зобов`язаннями свого чоловіка ОСОБА_2 . Рішеннями Деснянського районного суду м.Чернігова від 06.07.2015 у справах №750/2159/15-ц та №750/2161/15-ц з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» солідарно були стягнуті грошові кошти (а.с.110,113 том 1), що й стало в подальшому підставою для опису та арешту не тільки спірного майна, а й всього майна боржників.

Таким чином є неможливим задоволення позовних вимог щодо звільнення з-під арешту транспортних засобів, оскільки на все належне позивачу майно державним виконавцем накладено арешт за виконавчими листами про стягнення з неї заборгованості за кредитними договорами боржника ОСОБА_2 .

Вказане відповідає правовому висновку Верховного Суду, що зроблений 06.02.2019 при розгляді справи N 127/21307/16-ц у подібних правовідносинах.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину транспортних засобів та стягнення витрат по сплаті судового збору, з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції належить залишити без змін.

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» належить стягнути 1915,25 грн судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч.1 п.1, 381- 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 липня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання права власності на 1/2 частину транспортних засобів та стягнення судових витрат - скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позову до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання права власності на транспортні засоби.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_15 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ) 1915,25 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

В.С.Губар

Л.В.Кузюра

Повний текст постанови складений 02.12.2019.