Справа № 202/2848/19
Провадження № 2/202/1579/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання Репіної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, в якому просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що відповідачі понад один рік не проживають у спірному будинку без поважних причин, оплату за комунальні послуги не здійснюють, в утриманні будинку участі не приймають, речей відповідачів у будинку не має.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 14 травня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання у справі на 30.05.2019 року.

Позивач у судове засіданні не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло індексний номер 27767430 від 07 жовтня 2014 року.

Згідно домової книги в будинку зареєстровані позивач з 09.02.2004 року, її чоловік ОСОБА_4 з 09.02.2004 року, її син ОСОБА_4 з 09.02.2004 року, її сестра ОСОБА_2 з 20.04.2004 року та її племінник ОСОБА_3 з 17.12.2004 року.

Однак фактично відповідачі у зазначеному вище будинку не проживає понад один рік, що підтверджується актом про проживаючих осіб в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Участі в утриманні житла відповідачі не приймають, оплату за комунальні послуги не здійснюють, їх особистих речей в будинку не має.

Позивач ОСОБА_1 вимушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за відповідачів, які зареєстровані у будинку, але там не проживають, та позбавлена можливості розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі, окрім інших прав, гарантується право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інакше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідачі не проживають в спірному будинку понад один рік без поважних причин.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. з кожного.

Керуючись ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 47 Конституції України, ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 13, 19, 81-82, 141, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Мачуський