ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4854/18
Провадження № 2-п/210/6/19
У Х В А Л А

іменем України

"11" січня 2019 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ступак С.В.,

за участю секретаря судового засідання Драгунової Я.М.,

розглянувши в м. Кривому Розі у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Приватного акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні працівника та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2018 року заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області частково задоволено позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні працівника та моральної шкоди.

Голова правління, як представник відповідача, Приватного акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" - ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що про заочне рішення суду вони дізналися 24.10.2018 року. Вважає, що заочне рішення підлягає скасуванню, оскільки для розрахунку середнього заробітку позивач використовував кількість робочих днів 105 робочих днів, проте на їх думку вказаний розрахунок не відповідає вимогам Порядку обчислення середнього заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. При розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні позивач не врахував кількість робочих днів на підприємстві відповідача, тобто тих днів, які повинні бути оплачені середнім заробітком. Відповідно до наказу від 05 березня 2018 року № 23 «Про зміни в організації виробництва та праці та встановлення неповного робочого часу ( дня)» у звязку з різким зниженням попиту та будівельні роботи, змінами в організації виробництва та праці з 07 травня 2018 року встановлений неповний робочий день, тривалістю 2 години на тиждень. Оплата позивачу відповідачем середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за повний робочий тиждень, порушує принцип рівності оплати праці в разі залишення його на посаді і фактичному виконанню ним трудових обовязків за скороченим робочим тижнем, а також оплати праці інших працівників підприємства, які працюють в умовах скороченого робочого тижня. Отже за час затримки розрахунку при звільненні відповідач має сплатити позивачу середній заробіток враховуючи 22 робочих дня на підприємстві відповідача тривалістю дві години.

У звязку з чим, відповідач просив суд скасувати заочне рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 69759,57 грн. Крім того, просив суд проводити розгляд заяви про скасування заочного рішення суду за відсутності відповідача, у звязку з неможливістю направити у судове засідання представника відповідача.

Позивач та його представник в судовому засіданні присутні не були, 10 грудня 2018 року представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 направив на електронну адресу суду заперечення проти заяви про перегляд заочного рішення, в яких зазначив, що відповідач був повідомлений двічі про розгляд справи, шляхом направлення судової повістки, а саме на 14.09.2018 року та 01.10.2018 року, а отже мав достатньо часу для подання відзиву та необхідних доказів, а тому проти задоволення заяви заперечував.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 1ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Водночас ч. 1ст. 288 ЦПК України встановлює дві обставини, що в своїй сукупності є підставою для скасування судом заочного рішення, а саме:

- відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин та не подав відзив на позовну заяву;

- докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач про час та місце судових засідань був повідомлений, що підтверджується супровідним листом з відміткою Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» вх. № 2322 від 14.09.2018 року. (а.с. 52).

Водночас, з'ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Згідно роз'яснень наданих у інформаційному листі Верховного суду України Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах вбачається, що непоодинокими є випадки, коли суди скасовують заочні рішення та не оцінюють надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи і скасовують заочні рішення лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Формула для визначення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні передбачена у п.п. 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, і є наступною: розмір середньоденної заробітної плати помножений на кількість робочих днів затримки розрахунку. Середньоденна заробітна плата визначається так: сума зарплати за 2 місяці, що передують події, з якою пов'язана виплата, поділена на кількість відпрацьованих робочих днів за 2 місяці, що передують події, з якою пов'язана виплата.

Абз. 1 п. 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. (Абзац перший пункту 8 Із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ №1398 від 30.07.1999 року).

У своїй заяві відповідач зазначає, що відповідно до наказу від 05 березня 2018 року № 23 «Про зміни в організації виробництва та праці та встановлення неповного робочого часу ( дня)» у звязку з різким зниженням попиту та будівельні роботи, змінами в організації виробництва та праці з 07 травня 2018 року встановлений неповний робочий день, тривалістю 2 години на тиждень та долучив до справи копію вказаного наказу, однак будь-якого підтвердження, що позивач по справі був ознайомлений з вказаним наказом до матеріалів справи не долучено. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що підстави для скасування заочного рішення відсутні.

Керуючись ст. 288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Криворіжіндустрбуд" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні працівника та моральної шкоди- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: С. В. Ступак