Справа № 161/4222/19 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/986/19 Категорія: 61 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Здрилюк О. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Сафулька С. Ф.,

представника особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» про скасування протоколу засідання інвентаризаційної комісії та визнання результатів інвентаризації недійсними за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 13.03.2019 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» про скасування протоколу засідання інвентаризаційної комісії та визнання результатів інвентаризації недійсними. Позовні вимоги мотивовано тим, що склад робочої комісії не відповідає вимогам п. 12.2 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994 р. № 69 (далі - Інструкція № 69), яка була чинна на момент проведення інвентаризації, всупереч вимогам п. 1.16 Інструкції з інвентаризації матеріальних цінностей, розрахунків та інших статей балансу бюджетних установ, затверджена Наказом Головного управління Державного казначейства України 30.10.98 №90 (далі - Інструкція № 90), яка втратила чинність 02.09.2014 за вихідні дані щодо залишків зерна прийнято акт звірки, який не є первинним документом, на підставі якого формуються дані бухгалтерського обліку; всупереч вимогам п.п. 16, 21 Інструкції про порядок інвентаризації зерна, продуктів його переробки, насіння олійних культур і трав на підприємствах хлібопродуктів Міністерства заготівель СРСР, затверджена Наказом Міністерства заготівель СРСР від 10.07.1981 № 202 (далі - Інструкція № 202), яка не застосовується на території України з 23.11.2016 перед проведенням інвентаризації не проведена обов`язкова зачистка зерна по складах і партіях; всупереч п. 21 Інструкції № 202 в наказі про проведення інвентаризації №109П-А від 07.07.2014 не визначено порядок проведення інвентаризації; всупереч п. 12.2 Інструкції №69, п. 1.16 Інструкції №90 позивача, як директора ДП «Луцький КХП №2» не було включено до складу комісії з інвентаризації, не повідомлено про її проведення та не надано можливості прийняти участі у її роботі; всупереч п. 1.16 Інструкції № 90, протокол від 25.07.2014 та акти інвентаризації №1 і №2 від 25.07.2014 при інвентаризації не була присутня та не підписала один з членів комісії, а саме - головний бухгалтер Шумська С. І .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2019 року позов задоволено частково. Визнано недійсними результати інвентаризації Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2», проведеної на підставі наказу Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» від 07.07.2014 № 109П-А, зі змінами, внесеними наказом Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» від 09.07.2014 № 111/П-А, які оформленні протоколом засідання інвентаризаційної комісії Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» від 25.07.2014, затвердженим 25.07.2014, актом інвентаризації хлібопродуктів по елеватору № 1, затвердженим 24.07.2014 та актом інвентаризації хлібопродуктів по млину № 2, затвердженим 25.07.2014. Стягнуто з Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, особа, яка не брала участі у справі, Публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд» подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції помилково встановлено, що при інвентаризації порушено п. 21 Інструкції № 202 щодо зачистки зерна по складах і партіях, оскільки інвентаризаційна комісія складала акти форми № 172 без складання актів зачистки по формі № 30. Помилковими є висновки суду першої інстанції і щодо того, що перебування одного з членів інвентаризаційної комісії на лікарняному призводить до визнання результатів інвентаризації недійсними. Дані бухгалтерського обліку зерна підтверджувались первинними документами, а саме складськими квитанціями, а тому висновок суду першої інстанції і в цій частині є безпідставним. Крім того, особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує, що судом першої інстанції безпідставно не було залучено до участі у розгляді справи Публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд», так як результати інвентаризації безпосередньо стосуються прав ПАТ «Аграрний фонд».

Таким чином, покликаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що твердження особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що згідно п. 30 Інструкції № 202 результати поточних зачисток та інвентаризацій партій хлібопродуктів, за якими фактична наявність рівна бухгалтерським обліковим даним оформляються актами інвентаризації ф. № 172 без складання актів зачистки ф. № 30 не підтверджено бухгалтерськими обліковими даними. Щодо перебування одного з членів інвентаризаційної комісії на лікарняному, то позивач вказує, що згідно абз. 6, 7 п. 1.16 Інструкції № 90 забороняється проводити інвентаризацію цінностей при неповному складі членів інвентаризаційної комісії. Відсутність хоча б одного члена комісії при проведенні інвентаризації є підставою для визнання результатів інвентаризації недійсними. Перевірка залишків матеріальних цінностей у натурі членами комісії проводиться за обов`язкової участі матеріально відповідальних осіб. Не було залучено до інвентаризації і позивача, а про відсторонення його від посади, на що вказує ПАТ «Аграрний фонд», позивачу нічого не було відомо. Вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що акт звірки не є первинним документом, зроблений підставно. Таким чином відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

ПАТ «Аграрний фонд» подав до суду апеляційної інстанції письмові пояснення, в яких вказує, що вирішуючи спір, суд першої інстанції повинен був надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на час звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

В суді апеляційної інстанції представник особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу ПАТ «Аграрний фонд» з підстав, що в ній наведені.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Сафулько С. Ф. апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, не визнали та просили залишити її без задоволення.

Представник відповідача Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явився.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника особи, яка не брала участі у справі, позивача та його представника, приходить до висновку, що апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що перед проведенням інвентаризації не проведена обов`язкова зачистка зерна по складах і партіях; за вихідні дані щодо залишків зерна прийнято акт звірки, який не є первинним документом, на підставі якого формуються дані бухгалтерського обліку; склад робочої комісії не відповідає вимогам п. 12.2. Інструкції № 69; в наказі про проведення інвентаризації № 109П-А від 07.07.2014 не визначено порядок проведення інвентаризації; член комісії Шумська С. І. взагалі не приймала участі у проведенні інвентаризації, оскільки перебувала на лікарняному і не підписала ні акту інвентаризації, ні протоколу засідання інвентаризаційної комісії. Відмовляючи у вимогах позивача щодо визнання незаконним та скасування протоколу засідання інвентаризаційної комісії ДП «Луцький хлібокомбінат № 2» від 25.07.2014, суд виходив з того, що сам по собі протокол не тягне за собою будь-яких правових наслідків для позивача та не являється правовстановлюючим документом, а тому немає необхідності у його скасуванні.

Частиною 1 ст. 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між ПАТ «Аграрний фонд» та ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» було укладено договір складського зберігання від 01.11.2013 № 118/05/13 (копія наявна в матеріалах справи) та договір на переробку зерна від 05.12.2013 № 321-03/13 (копія наявна в матеріалах справи), на підставі яких на зерновому складі перебувало на зберіганні зерно та продукти переробки ПАТ «Аграрний фонд».

25.07.2014 протоколом засідання інвентаризаційної комісії на ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» було встановлено розмір нестачі зерна та продуктів переробки ПАТ «Аграрний фонд», яка була допущена зерновим складом ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2». У зв`язку з даним фактом ПАТ «Аграрний фонд» звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» про відшкодування завданих нестачею збитків.

Таким чином, Луцький міськрайонний суд Волинської області, не залучивши до участі у даній справі ПАТ «Аграрний фонд», порушив права та інтереси останнього, так як результати інвентаризації та визнання їх недійсними стосуються ПАТ «Аграрний фонд», а відтак судом першої інстанції не було дотримано вимоги ч. 1, 3 ст. 53 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 07.07.2014 по 25.07.2014 на підставі наказів в.о. директора ДП «Луцький КХП № 2» Солов`я В. М. проведено інвентаризацію. Результати цієї інвентаризації були відображені в протоколі засідання інвентаризаційної комісії від 25.07.2014, в акті інвентаризації хлібопродуктів по елеватору № 1 від 24.07.2014 та акті інвентаризації хлібопродуктів по млину № 2 від 25.07.2014. З протоколу вбачається, що інвентаризація проводилась на підставі наказу ДП «Луцький КХП № 2» від 07.07.2014 № 109П-А, зі змінами, внесеними наказом ДП «Луцький КХП № 2» від 09.07.2014 № 111/П-А, з метою здійснення заходів щодо усунення недоліків, зазначених в акті перевірки позапланових заходів державного нагляду (контролю) за зверненням ПАТ «Аграрний фонд» від 02.07.2014 № 10390, Державного агентства резерву України від 02.07.2014 № 2438/0/4-14.

Згідно наказу ДП «Луцький КХП № 2» від 07.07.2014 № 109П-А та протоколу від 25.07.2014 для проведення інвентаризації на ДП «Луцький КХП № 2» утворено комісію у складі: голови комісії - Соловей В. М., членів комісії: головний інженер - Каракулько В . І. та головний бухгалтер - Шумська С. І. , а також робочу комісію у складі: заст. головного бухгалтера - ОСОБА_13, бухгалтер 1 кат. - ОСОБА_6 , інженер технолог ІІ кат. - ОСОБА_7 , технік-технолог І кат. - ОСОБА_8 , технік-технолог І кат. - ОСОБА_9 , технік-технолог І кат. - ОСОБА_10 , технік-технолог І кат. - ОСОБА_11 , технік-технолог І кат. - ОСОБА_12 .

Однією з підстав задоволення позовних вимог судом першої інстанції зазначено факт непроведення зачистки складу з покликанням на лист № 1/1-158 ДП «Луцький КХП № 2» від 18.07.2014 на ім`я начальника Державної інспекції сільського господарства у Волинській області.

З копії даного листа, який долучено до матеріалів справи, та довідки від 24.07.2014 Державної інспекції сільського господарства у Волинській області (далі ДІСГ у Волинській області) убачається, що ДІСГ у Волинській області, яка приймала участь у інвентаризації, було відомо про факт відсутності первинних документів кількісно-якісного обліку зерна, у зв`язку з чим проведення зачистки партій зерна під час здійснення інвентаризації було неможливим. Таким чином відсутність зауважень у протоколі зі сторони ДІСГ у Волинській області ніяким чином не спростовує висновки інвентаризації.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) відповідачем.

У рішенні Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як

зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам

України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.06.2014 № 248 ОСОБА_1 було відсторонено від виконання обов`язків директора ДП «Луцький КХП № 2» та призначено в.о. директора Солов`я В. М. (п. 4 Наказу, копія якого наявна в матеріалах справи).

Таким чином, спростовується висновок суду першої інстанції про порушення прав позивача ОСОБА_1 , оскільки він мав входити до складу інвентаризаційної комісії.

Суд першої інстанції не встановив, яким чином порушено право ОСОБА_1 при проведенні та оформленні результатів інвентаризації зерна ПАТ «Аграрний фонд» та як обраний позивачем спосіб захисту, а саме скасування результатів проведеної інвентаризації зможе забезпечити реальний та ефективний захист порушеного, на думку позивача, права.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Обраний спосіб захисту не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції також покликався на ст. 206 ЦПК України з урахуванням, що відповідач ДП «Луцький КХП № 2» визнав позов. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що власником зерна, яке було предметом інвентаризації, є ПАТ «Аграрний фонд», визнання позову порушує права і інтереси останнього, суд, не залучивши до участі у справі ПАТ «Аграрний фонд» та прийнявши визнання позову відповідачем, порушив норми процесуального права та постановив незаконне рішення.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

На підставі викладеного, у зв`язку з неправильним застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також невідповідністю висновків суду обставинам справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» про скасування протоколу засідання інвентаризаційної комісії та визнання результатів інвентаризації недійсними відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді