КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/369/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: - Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2018 року у складі судді Вовка Є.І. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 на її користь на користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 10 000 грн. щомісячно і до повноліття цієї дитини, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 10 000 грн. щомісячно і до повноліття цієї дитини, та на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 10 000 грн. щомісячно і до повноліття цієї дитини. Також просила допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, 20 травня 2000 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції в м.Києві (актовий запис №387 серія НОМЕР_3). Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 18 липня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано і від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначала, що відповідач добровільно не надає їй (позивачці) матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають з нею за адресою: місто Київ, АДРЕСА_1.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 аліменти: на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від 08 серпня 2018 року і до повноліття цієї дитини; на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від 08 серпня 2018 року і до повноліття цієї дитини; на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від 08 серпня 2018 року і до повноліття цієї дитини. Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Судові витрати у виді судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів та стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 10000 грн., на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі 10000 грн., на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі 10000 грн. до досягнення ними повноліття.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо наявності у відповідача доходів, які б дозволяли сплачувати щомісячно 30 000 грн. аліментів на утримання трьох дітей, а саме, по 10000 грн. на кожну дитину.

Проте, рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою, а саме: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сторони не дійшли згоди щодо порядку та способу виконання аліментних зобов'язань відповідачем щодо утримання дітей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як зазначено вище, відмовляючи у задоволенні позову про визначення аліментів у твердій грошовій сумі - у розмірі 10 000 гривень на кожну дитину, суд виходив з того, що позивачка не надала суду доказів наявності у позивача доходів, які б надали йому можливість сплачувати таку суму аліментів.

Проте, такий висновок зроблений судом з порушенням норм матеріального та процесуального права та суперечить обставинам справи.

Суд не визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до ст.184 СК України, про що просила позивачка.

За результатами розгляду справи суд призначив мінімально можливий (граничний) розмір аліментів на кожну дитину - у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 1013 грн. 50 коп.

Як стверджує позивачка, нею були подані до суду докази, які свідчать, що витрати на дітей є значно більшими, оскільки діти відвідують школу, гуртки, позакласні заняття, вона забезпечує їх харчуванням, одягом, ліками, та дбає про їхнє дозвілля.

З урахуванням цих обставин визначений розмір аліментів не відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України, а саме тому, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Розмір аліментів, визначений у 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, з урахуванням доведених позивачкою витрат на утримання дітей, не є достатнім для гармонійного розвитку дітей.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В порушення вимог вказаної статті суд не врахував, що відповідач є здоровим та дієздатним чоловіком і здатним працювати. Також він займається підприємницькою діяльністю, зареєстрований фізичною особою - підприємцем; має на праві спільної сумісної власності разом з позивачкою квартиру (АДРЕСА_1), в якій проживає одноособово на даний час, а позивачка з дітьми вимушена знімати квартиру та додатково сплачувати кошти за неї, так як проживання в одній квартирі не є можливим, а також має частину квартири на праві власності за адресою: АДРЕСА_3, земельні ділянки та два автомобіля, один з яких переданий в оренду сторонній особі; інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, яких відповідач мав би обов'язок утримувати, не має.

При цьому суд першої інстанції в порушення вимог ст.12 ЦПК України поклав на позивачку обов'язок доказування обставин щодо можливості чи неможливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі, не звернувши уваги, що такі обставини мав би довести відповідач, який заперечував проти задоволення позову з цих підстав.

За наведених обставин колегія суддів рішення суду першої інстанції вважає неправомірним в частині визначення розміру аліментів.

Чинним законодавством визначено, що суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача незалежно від того, має платник аліментів регулярний чи мінливий дохід, а спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що діти проживають з матір'ю, також враховує потреби неповнолітніх дітей для всебічного їх розвитку, відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження важкого майнового стану відповідача і неможливості для нього сплачувати аліменти, а також на вартість продуктів харчування та речей першої необхідності для дітей.

Також колегія суддів зазначає, що сам факт народження дитини покладає на батьків обов'язки, зокрема, щодо її утримання. Відмовки про недостатність коштів у платника аліментів, у якого є житло та два автомобіля, одна з яких здана в оренду, не заслуговують на увагу. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дітей, а тому їх утримання має домінувати над усіма іншими витратами.

Суд також має враховувати приховані доходи платника аліментів при визначенні їх розміру і це має відбуватися шляхом врахування витрат, здійснених платником аліментів.

Різноманітні аргументи щодо браку коштів у платника аліментів мають сприйматися критично, а до уваги належить брати рівень життя платника аліментів, який слід оцінювати непрямими методами (зокрема, за його витратами та наявністю певного майна).

Принцип врахування лише трудових доходів платника аліментів, на що посилається апелянт, не відповідає сучасним реаліям соціально-економічного розвитку суспільства. На даний час у платника аліментів основне джерело доходу не обов'язково пов'язане з працею і при стягненні аліментів слід виходити з оцінки майнового стану платника аліментів, а не з врахування його трудових доходів.

Можливість другого з батьків утримувати дитину повинна тлумачитися розширено і не обмежуватися лише наявністю в нього офіційного доходу, але також враховувати фінансування витрат такого з батьків, наявність у нього рухомого і нерухомого майна, його можливість надавати утримання дитині.

Зокрема, слід враховувати і витрати платника аліментів.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст.376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нової постанови.

Колегія суддів з врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів в матеріалах справи вважає за необхідне частково задовольнити позов ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи від 08 серпня 2018 року і до досягнення повноліття; на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи від 08 серпня 2018 року і до досягнення повноліття; та на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи від 08 серпня 2018 року і до досягнення повноліття.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_3 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1762 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2018 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса АДРЕСА_4) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса АДРЕСА_5) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи від 08 серпня 2018 року і до досягнення повноліття; на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи від 08 серпня 2018 року і до досягнення повноліття; та на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи від 08 серпня 2018 року і до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса АДРЕСА_4) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 762 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 11 березня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: