КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1724/18
Провадження № 2/534/237/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Клімової С.І., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3 , представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду м. Горішні Плавні Полтавської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя, в якому прохає в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що з 12.11.2016 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.10.2018 було розірвано. Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 02.07.2018 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку щомісячно до повноліття дитини та на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно, до досягнення сином трирічного віку. Позивач ОСОБА_1 , посилаючись на ухилення відповідача від участі у витратах на утримання спільної дитини та оплату комунальних послуг прохає збільшити розмір її частки у праві спільної сумісної власності та визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири, а за відповідачем право власності на 1/3 частину квартири.

Ухвалою суду від 18.12.2018 позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.29).

Відповідач у встановлений термін подав до суду відзив на позовну заяву, в якому частково не погодився з вимогами позивача. Натомість, прохав визнати за ним право власності на ѕ частини квартири та за позивачем ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 , оскільки на придбання квартири частково були витрачені його особисті кошти (а.с.33-35).

Представник позивач надіслав відповідь на відзив, в якому не погодився в викладеними у відзиві обставинами та наполягав на задоволенні вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідач у відзиві зазначає дані, які не відносяться до справи, а також вважає, що всі докази , які були додані до відзиву не відносяться до справи і є неналежними (а.с.77-78).

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив (а.с.84-85).

В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позов визнали частково. Відповідач пояснив, що 64000 грн. витрачених на придбання квартири були його заощадженнями, набутими до шлюбу з позивачем. Крім того, зазначив, що заборгованості по сплаті аліментів не має, а навпаки, зі сплати аліментів і на утримання дитини і на утримання дружини, згідно наданих довідок у відповідача переплата. Прохав визнати за ним право власності на ѕ частини квартири та за позивачем ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_3 та ОСОБА_1. 12.11.2016 у Горішньоплавнівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 273. Після реєстрації шлюбу дружина прийняла прізвище чоловіка « ОСОБА_1 » (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Полтава народився ОСОБА_8 , батьками якого зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.9).

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 03.08.2017, укладеного між ОСОБА_1. та ОСОБА_3 , останній придбав квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.10.2018, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 02.07.2018 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , 2017 року народження, стягнуто аліменти в розмірі ј частки заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 02.07.2018 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на її особисте утримання стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку щомісячно до досягнення сином трирічного віку.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За нормами сімейного законодавства, умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя (ч. 3 ст.61 та ч. 4 ст. 65 СК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

Приписами ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 23 Постанові ПВСУ № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК, ч. 3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Пунктом 24 цієї Постанови роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Верховний Суд України в постанові від 11 березня 2015 року в справі №6-211цс14 дійшов до висновку, що під час вирішення спору щодо поділу майна частка кожного з подружжя в спільному майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін у придбане майно, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання майна вкладено, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в цьому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Правовою позицією Верховного Суду України, висловленої в постанові від 01 липня 2015 року в справі №6-612цс15, передбачено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові від 16 грудня 2015 року в справі №6-2641цс15, в постанові від 05 квітня 2017 року в справі №6-399цс17.

Судом встановлено, що квартира придбана сторонами під час шлюбу, за спільні кошти та є спільним майном подружжя.

Положеннями ч. 2 ст.372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За ч. 2 цієї статті, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Як на підставу можливості відступлення від рівності часток, позивач вказувала на несплату відповідачем аліментів на утримання їх спільного сина та несплату комунальних послуг.

Однак згідно наданих відповідачем довідок з Горішньоплавнівського МВ ВДВС ГТУЮ в Полтавській області, заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , 2017 року народження, та на її особисте утримання до досягнення сином трирічного віку,- відсутня (а.с.50-52).

Таким чином, суд приходить до висновку що позивачем не надано належних та достатніх доказів для відступлення від рівності часток у спільному майні.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 69-71 СК України, ст.ст. 10, 11,142, 206, 263-265,273,354 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 631 грн 31 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відомості, які не оголошуються

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач:ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Т.О.Куц

Повний текст рішення виготовлено 27.12.2019

.