Справа № 201/7216/19
Провадження № 2/0182/3140/2019
21.11.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач 24.06.2019 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.
30.12.2016 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого він надав останньому позику в сумі 30 000 грн. Відповідач зобов`язався повернути вказану позику до 01.07.2017 року . Вказаним договором було встановлено розмір процентів за користування грошовими коштами - 5 % на місяць. На підтвердження факту передачі коштів відповідач власноруч написав розписку від 30.12.2016 року.
У порушення своїх зобов`язань відповідач 01.07.2017 року суму позики не повернув, його звернення до відповідача про сплату заборгованості за договором позики результату не дають, тому добровільно врегулювати спір не вбачається за можливе.
Ухвалою про відкриття провадження від 10.10.2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.
До суду повернувся конверт з копією зазначеної ухвали, як не вручений у зв`язку з іншими причинами, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправленн (а.с. 35). Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На виконання листа суду від 16.10.2019 року, позивачем по справі надано 28.10.2019 року оригінал розписки від 30.12.2016 року (а.с. 36-37).
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, оглянувши оригінал розписки, приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2016 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 30.12.2016 року отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 30 000 грн. із зобов`язанням повернути борг 01.07.2017 року. Позивачем в обґрунтування вимог позову було додано до матеріалів справи оригінал розписки від 30.12.2016 року (а.с. 37).
Також вказаним договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було встановлено розмір процентів за користування грошовими коштами 5 % в місяць.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
На теперішній час відповідач ухиляється від виконання свого зобов`язання та повернення суми коштів позивачу. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Враховуючи ту обставину, що позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, позику в установлений розпискою строк не повернув, то таку суму боргу за невиконання грошового зобов`язання слід стягнути на користь позивача в примусовому порядку.
В порушення умов договору щодо строку повернення коштів відповідач вказану суму позики у розмірі 30 000 грн., не повернув, тому вона підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку.
Враховуючи викладене та оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Комісія за переказ готівка для сплати судового збору до стягнення не підлягає, оскільки вона не є судовими витратами у розумінні ст. 133 ЦПК України
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268-226, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 533, 536, 625, 1046, 1047,1049 ЦК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання та місце реєстрації АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 725,57 грн. (сімсот двадцять п`ять грн. 57 коп.)
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О. В. Рунчева