ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 639/1964/19

провадження № 22-ц/818/4885/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі - ОСОБА_3 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова, ухвалене 7 серпня 2019 року о 16 годині 22 хвилини у складі судді Єрмоленко В.Б.(повний текст рішення складений 16 серпня 2019 року),

у с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (надалі ТДВ «СК «Домінанта»), у якому просили стягнути з ТДВ «СК «Домінанта»: на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 20 078 грн 97 коп.; на користь ОСОБА_2 2 230 грн 80 коп. судових витрат, пов`язаних з оплатою автотоварознавчої експертизи; на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 768 грн 40 коп.; стягнути зі ОСОБА_3 : на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн; на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Позовна заява мотивована тим, що 24.02.2018 приблизно о 13 год. 20 хв. у м. Харкові, по вул. Чеботарській, сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю автомобіля «Renault Trafic » державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Subaru Forester», державний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_2 Вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2018 ОСОБА_3 визнано винним у зазначеній ДТП.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 13690 від 27.06.2018 розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Subaru Forester», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП складає 20 078 грн 97 коп. За проведення експертизи ОСОБА_2 було сплачено 2 230 грн 80 коп.

Відповідно до полісу АМ 3196411 ОСОБА_3 з 10.02.2018 по 09.02.2019 застрахував у ТДВ «СК «Домінанта» свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП. У день ДТП (24.08.2018) сторони повідомили страхову компанію ОСОБА_3 про страховий випадок. Останньою відкрито страхову справу та мало бути здійснене відшкодування, тому позивач має право на стягнення відшкодування з ТДВ «СК «Домінанта». Страховим полісом передбачено франшизу у розмірі 500 грн, яку позивач ОСОБА_2 отримав від відповідача ОСОБА_3 , що підтверджено розпискою від 21.03.2018.

16.04.2018 позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до відповідача ТДВ «СК «Домінанта», яка була прийнята, але на теперішній час страхове відшкодування не здійснено. Позивачі неодноразово зверталися до ТДВ «СК «Домінанта», але на дзвінки та письмові звернення ТДВ «СК «Домінанта» не відповідає.

В обґрунтування моральної шкоди позивачі зазначали, що пошкодження вартісного майна завдало переживань власнику майна, яке обмежує його у можливості користуватись власністю та вимагає докладання додаткових зусиль для відновлення його стану. ОСОБА_1 є пенсіонером з пенсією трішки більше 2 000 грн на місяць. Для того, щоб зробити ремонт автомобіля, який протиправно було пошкоджено ОСОБА_3 , позивачу знадобиться впродовж десяти місяців всю пенсію заощаджувати на ремонт автомобіля, у зв`язку з чим повинен відмовитися від усталеного складу життя, від трати грошей на харчування, на ліки, на відпочинок, тільки тому, що ОСОБА_3 пошкодив його автомобіль. ОСОБА_1 було завдано моральних та душевних страждань, він хвилювався, змінився його нормальний життєвий уклад та ті обставини, що він певний час втратив можливість користуватися транспортним засобом, який йому необхідний був не тільки для відпочинку, а для того, щоб добратися до лікарні, до родичів, які мешкають у м. Харкові, до магазину та аптеки. Позивач витрачає свої зусилля на отримання страхового відшкодування, неодноразово звертався до страхової компанії, яка не відповідає ані на листи, ані на дзвінки. У позивача похитнулась віра у справедливість. Усе це викликає душевні страждання ОСОБА_1 , завдають йому моральної шкоди, яку позивачі оцінюють у розмірі 10 000 грн та просять стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 7 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ТДВ «СК «Домінанта» - задоволені частково. Стягнуто з ТДВ «СК «Домінанта» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, у розмірі 20 078 грн 97 коп., понесені витрати по оплаті судового збору 768 грн 40 коп., а всього 20 847 грн 37 коп. Стягнуто з ТДВ «СК «Домінанта» на користь ОСОБА_2 витрати на проведення товарознавчої експертизи - 2 230 грн 80 коп. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 5 000 грн, витрати по оплаті судового збору 768 грн 40 коп., а всього 5 768 грн 40 коп. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги про страхове відшкодування за шкоду, заподіяну власнику автомобіля «Subaru Forester», державний номер НОМЕР_2 , підлягають задоволенню в сумі 19 578 грн 97 коп., тобто в межах ліміту відповідальності (100 000 грн) з ТДВ «СК «Домінанта», з урахуванням франшизи 500 грн, яка виплачена позивачу ОСОБА_3 згідно відповідної розписки від 21.03.2018. Внаслідок порушення ОСОБА_3 п.16.11 Правил дорожнього руху України було пошкоджено майно позивача, у зв`язку з чим ОСОБА_1 зазнав душевні страждання та переживання. Зазначене з урахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості є підставою для стягнення зі ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.08.2019; провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України).

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та грубо порушені норми процесуального права.

Зокрема, на час ухвалення оскаржуваного рішення вже було рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ТДВ «СК «Домінанта», ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_1 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої ДТП, відмовлено в повному обсязі. Рішення суду від 25.02.2019, що набрало законної сили, ухвалене у справі з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то представником позивача не надано суду жодного належного та допустимого доказу, як того вимагає діючий ЦПК України, на підтвердження позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

В даному випадку позивачем у позові досить стисло і абстрактно зазначено в чому саме полягала моральна шкода, в судовому засіданні не доведено жодними доказами як сам факт спричинення йому моральної шкоди в результаті дій відповідача, так і її розмір, а також наявність і тривалість тих обставин, які потенційно могли б викликати душевні страждання позивача в результаті ДТП (наявність розладу здоров`я, час вибуття автомобіля з володіння, порушення соціальних зв`язків та конкретних планів тощо). Тож, на думку представника відповідача Смертенюка Р.М. , відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди у зв`язку з його недоведеністю.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується статтею 367 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд керувався вимогами розумності, виваженості та справедливості і вважав достатнім розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком.

Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, 24.02.2018, приблизно о 13 год. 20 хв. у м. Харкові, по вул. Чеботарській, сталася ДТП за участю автомобіля «Renault Trafic » державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Subaru Forester», державний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_2 Вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2018 ОСОБА_3 визнано винним у зазначеній ДТП (а.с. 13).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 13690 від 27.06.2018 розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Subaru Forester», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП складає 20 078 грн 97 коп. (а.с. 15-25). За проведення експертизи ОСОБА_2 було сплачено 2 230 грн 80 коп. (а.с. 26).

Відповідно до полісу АМ/3196411 відповідач з 10.02.2018 по 09.02.2019 застрахував у ТДВ «СК «Домінанта» свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП (а.с. 61).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 25.02.2019 (а.с. 52-59) установлено, що в день ДТП (24.02.2018) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомили ТДВ «СТ «Домінанта» про страховий випадок.

Сторони у справі не заперечували, що страховиком була відкрита страхова справа та мало бути здійснене відшкодування, тому ОСОБА_1 має право на стягнення відшкодування з ТДВ «СТ «Домінанта». Страховим полісом передбачено франшизу у розмірі 500 грн, яку позивач ОСОБА_2 отримав від відповідача ОСОБА_3 , що підтверджено розпискою від 21.03.2018. Зазначене також установлене рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 25.02.2019.

Статтею 23 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як убачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останні просили стягнути 10 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , позовні вимоги судом першої інстанції задоволено частково та визначено розмір відшкодування у сумі 5 000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, позивачі зазначали, що пошкодження вартісного майна завдало переживань власнику майна, яке обмежує його у можливості користуватись власністю та вимагає докладання додаткових зусиль для відновлення його стану. ОСОБА_1 є пенсіонером з пенсією трішки більше 2 000 грн на місяць. Для того, щоб зробити ремонт автомобіля, який протиправно було пошкоджено ОСОБА_3 , позивачу знадобиться впродовж десяти місяців всю пенсію заощаджувати на ремонт автомобіля, у зв`язку з чим він повинен відмовитися від усталеного складу життя, від трати грошей на харчування, на ліки, на відпочинок, тільки тому, що ОСОБА_3 пошкодив його автомобіль. Позивачу було завдано моральних та душевних страждань, він хвилювався, змінився його нормальний життєвий уклад та ті обставини, що він на певний час втратив можливість користуватися транспортним засобом, який йому необхідний був не тільки для відпочинку, а і для того, щоб добратися до лікарні, до родичів, які мешкають у м. Харкові, до магазину та аптеки. Позивач витрачає свої зусилля на отримання страхового відшкодування, неодноразово звертався до страхової компанії, яка не відповідає ані на листи, ані на дзвінки. У позивача похитнулась віра у справедливість.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що посилання відповідача щодо недоведеності спричинення моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 безпідставне.

Саме виходячи з вимог розумності та справедливості за наявності вини ОСОБА_3 у спричиненні майнової шкоди власнику майна судом обґрунтовано стягнуто такий розмір на відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення зі ОСОБА_3 моральної шкоди.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону та не закриття провадження у справі на підставі статті 255 ЦПК України, то згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2018 року ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: ТДВ «СК «Домінанта», ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої ДТП, і у задоволенні його позову було відмовлено (справа № 639/3714/18) (а.с. 52-59).

У цій справі з позовом звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ТДВ «СК «Домінанта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ДТП (справа № 639/1964/19).

Таким чином, склад учасників цивільного процесу у справі, що переглядається, та у справі №639/3714/18 є відмінним, у зв`язку з чим вони не є тотожними.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 були предметом розгляду суду першої інстанції та зазначеним доводам дана відповідна оцінка, висновків суду вони не спростовують.

Тому колегія суддів уважає, що правові підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТДВ «СК «Домінанта» про стягнення матеріальної шкоди рішення суду не оскаржувалось, тому судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 7 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 листопада 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний