ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/121/18 Номер провадження 22-ц/814/1971/19Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кириченко Галини Володимирівни, представника відповідача ОСОБА_1 , на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 квітня 2019 року (час ухвалення рішення з 14:46:00 до 15:22:34 год., дата виготовлення повного тексту рішення- 04 травня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання матері дітей до досягнення дітей трирічного віку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини та на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала на те, що діти проживають разом з нею і вона займається їх вихованням та утримує повністю, крім того перебуває у відпустці по догляду за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку, а відповідач на її утримання та на утримання дітей матеріальної допомоги не надає.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви, тобто з 31.01.2018 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня подачі заяви, тобто з 31.01.2018 і до досягнення дітьми, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

В іншій частині вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 409 грн. 60 коп.

Допущено до негайного виконання рішення в межах стягнення платежів за один місяць.

В апеляційній скарзі адвокат Кириченко Г.В., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 24.04.2019 року - стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви, тобто з 31.01.2018 року і до досягнення дітьми повноліття; в іншій частині позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що ОСОБА_1 сплачує аліменти на повнолітнього сина від першого шлюбу і загальне відрахування від його заробітної плати складає 75% , коли згідно ч.3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 50 % заробітної плати.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалась.

На підставі ч.13 ст.7 та ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Ураховуючи, що згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Полтавського апеляційного суду.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з вересня 2015 року по червень 2017 року, у якому 08 вересня 2016 року народились дві дочки: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.8-9), які в даний час проживають разом з позивачем, вона займається їх вихованням та утриманням.

Позивач в даний час не працює, оскільки здійснює догляд за неповнолітніми дітьми до досягнення ними трьох річного віку.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 він 30.11.2017 року звільнений з роботи за угодою сторін п.1 ст.36 КУпАП (а.с.44).

Відповідно до довідки Горішньоплавнівської міської філії Полтавського обласного центру зайнятості ОСОБА_1 у вказаному центрі на обліку як безробітний не перебуває (а.с.45), також не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення, і не отримує ніяких видів допомог, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області (а.с.46).

Відповідно до довідки Горішньоплавнівського МВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області на виконанні перебуває виконавче провадження № 29969354 з виконання виконавчого листа № 2-1840 від 08.10.2011 виданого Комсомольським міським судом про сплату аліментів у розмірі ј частини заробітку (доходу) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 ( а.с.47).

Відповідно до копії паспорта відповідача № НОМЕР_1 він не одноразово перетинав кордон, починаючи з 2017 року, що також підтверджується довідкою з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (т. 2 а.с.1, 72-76).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що обставин які б свідчили про неможливість надання матеріальної допомоги на утримання дружини відповідачем наведено не було та судом не встановлено. Не надано обґрунтованих пояснень джерела доходу відповідача, зокрема за рахунок яких він забезпечує власне утримання, відвідує іноземні країни тощо.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч.ч.1,2,4,6 ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка підчас вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Статтею 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою ст.141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частинами 1, 3 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ст.ст.180,183,185,198,199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема, утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (ст. ст. 198, 199).

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідач не звільнений від обов`язку утримувати своїх дітей, розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього є мінімальним розміром гарантованого законодавством мінімального розміру аліментів на дитину, сторони погодилися про визначення аліментів саме у частці від доходу.

Як вбачається з рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2019 року, залишеного без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2019 року, ОСОБА_1 сплачує аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_6 , який продовжує навчання, у розмірі 1/12 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно (т.2 а.с.154, 164-166).

Відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дочок аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Таким чином, загальний розмір усіх відрахувань з доходів ОСОБА_1 на дітей складає 1/12 + 1/3 = 5/12 = 41,6% .

По суті доводи апеляційної скарги і письмових пояснень (клопотання) зводяться до того, судом порушені обмеження, встановлені ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто визначений судом розмір аліментів з урахуванням судового рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, перевищує встановлені обмеження.

Відповідно до ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Аналізуючи наведену норму закону у системному зв`язку з положеннями ст.71 цього ж Закону, глави дев`ятої, п`ятнадцятої, шістнадцятої СК України, апеляційний суд приходить до висновку, що норми ЗУ «Про виконавче провадження» регулюють правовідносини з примусового виконання рішень судів та інших органів та не встановлюють жодних обмежень та/або ж правил для суду у питанні застосування норм матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини.

Сімейним законодавством (СК України) встановлені певні критерії (умови) для визначення судом розміру аліментів на утримання дітей (неповнолітніх, повнолітніх), одного з подружжя та визначений мінімальний розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Таким чином, встановлені ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» обмеження стосуються виключно права державного виконавця (роботодавця боржника) здійснювати відрахування з доходів боржника, проте не обмежують суд у визначенні розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача у конкретній справі.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість чи обов`язок скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Кириченко Галини Володимирівни, представника відповідача ОСОБА_1 , залишити без задоволення

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 24.07.2019 року.

Головуючий суддя: О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов