Провадження №6/521/582/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

при секретарі Юраш К.Ю,

розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі подання Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси з Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області надійшло подання про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні у Другому Малиновському відділі державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває постанова в справі про порушення митних правил №1232/50000/19 від 04.07.2019 року, видана Одеською митницею ДФС України міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь Одеської митниці ДФС України міста Одеса, вул. Гайдара, 21-А адміністративного штрафу, у розмірі 4839567,51 грн.

18.09.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60094727 та спрямовано на адресу стягувачу та боржнику ОСОБА_1 рекомендованим листом, вихідний номер №20001.

Заявник зазначив, що боржник на виклики до державного виконавця не з`являється, вимоги виконавчого документа не виконує.

19.11.2019 року Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з поданням про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1 .

Державний виконавець Гуйван А.П. надала до канцелярії суду поштове повідомлення про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та повідомлення про повернення конверта з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Сторони та інші заінтересовані особи в судове засідання, відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України не викликалися.

Розглянувши подання в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали та надані до суду письмові докази, оцінивши докази відповідно до вимог ЦПК України, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, суд прийшов до висновку про таке.

У п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст.33 Конституції України.

Конституція України та передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що незаборонені законом.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Судом встановлено, що 04.07.2019 року, Одеською митницею ДФС України міста Одеси була винесена постанова в справі про порушення митних правил №1232/50000/19, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Згідно до вказаної постанови, справу розгляуто без участі ОСОБА_1 .

Винесення постанови також було без його участі.

Доказів отримання вказаної постанови ОСОБА_1 , в матеріалах подання, відсутні.

У Другому Малиновському відділі державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває на примусовому виконанні вказана постанова в справі про порушення митних правил №1232/50000/19, від 04.07.2019 року, видана Одеською митницею ДФС України міста Одеса про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь Одеської митниці ДФС України міста Одеса, вул. Гайдара, 21-А адміністративного штрафу, у розмірі 4 839 567,51 грн.

18.09.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60094727, яку було поштою рекомендованим листом, вихідний номер №20001, направлено на адресу стягувачу та боржнику ОСОБА_1 .

Проте, до виконавчої служби повернувся конверт з постановою про відкриття виконавчого провадження, з відміткою про невручення "за закінченням встановленого строку зберігання ".

Повторно вказана постанова боржнику не направлялсь.

Отже, доказів отримання вказаної постанови Панченком В.І., в матеріалах подання, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення.

Такі заходи примусового виконання рішення суду Державним виконавцем здійснювались, але не у повному обсязі.

Так, стосовно боржника було направлено запити в різні інстанції, звідки на ці запити до виконавчої служби надійшли відповіді.

Згідно інформаційної довідки №181479577 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Сдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за боржником нерухомого майна не зареєстровано.

Згідно відповіді на запит про зареєстровані за боржником транспортні засоби ІС ДІЇ «НАІС» (04), за боржником зареєстровано транспортний засіб MITSUBISHI LANCER, ЛЕГКОВИЙ, 2008 р.в., ЧОРНИЙ, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 .

Постановою, від 18.10.2019 року, державним виконавцем було винесено постанову про розшук вище зазначеного транспортного засобу, який зареєстрований за боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Проте, доказів направлення та вручення цієї постаови боржнику, до суду не було надано,

Згідно відповіді на запити державного виконавця, від 18.09.2019 року, до ДФС України та ПФУ України, інформації про боржника не знайдено, на обліку не перебуває.

Постановою, від 18.09.2019 року, державного виконавця керуючись статтею 56 Закону України « Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт майна боржника №60094727, вихідний номер №20004

Проте, доказів про повідомлення ОСОБА_1 про накладення арешту на все його майно у визначеному законом порядку, до суду не надано, та і, при вивченні судом у судовому засіданні матеріалів подання, судом встановлено, що відсутні будь-які докази щодо направлення боржнику повідомлення про те що стосовно нього відкрито виконавче провадження.

Також, до суду не надано докази щодо перевірки місця реєстрації та проживання боржника.

Об`єктивних доказів того, що виконавець здійснив виїзд за відомим місцем мешкання боржника, також до суду не надано.

Таким чином, доказів про те, що боржнику взагалі відомо про існування складеної стосовно ньоого постанови та про відкриття виконавчого провадження стосовно нього і про навмисне чи інше свідоме невиконання ним обов`язків щодо сплати штрафу, до суду, виконавцем не надано.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 377-1 ЦПК України), вказав, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п.18 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Також, Верховним Судом України вказано, що, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, діючим цивільно-процесуальним законодавством України передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконаних зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

З`ясувавши всіх обставин справи, судом встановлено, що докази стосовно того, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі, або частково, до суду не надано.

Однак, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів, наданих до суду.

Невиконання боржником зобов`язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, ще не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з викладеного, оскільки, державним виконавцем надано лише один конверт з поштовим повідомленням про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, який було повернуто «За закінченням встановленого строку зберігання», доказів, щодо направлення боржнику вказаної постанови та постанови про арешт майна, і про виклики до державного виконавця, - відсутні.

Крім того, державним виконавцем не було здійснено запити, щодо місцезнаходження ОСОБА_1 .

Також, державним виконавцем не долучено до матеріалів справи актів щодо перевірки адреси боржника та доказів яким чином державний виконавець викликав боржника, виконавцем також не зазначено.

Відповідно до розділу ХІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Мін`юсту України 2 квітня 2012 року, № 512/5 та зареєстрованої Мін`юстом України 2 квітня 2012 року, № 489/20802, в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Проте, будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, виконавцем суду не надано.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу наведених норм права та наданих доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст. 33, 129-1 Конституції України, ст. 261, 353, 441 ЦПК України, статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області, шляхом подання апеляційної скарги на протязі п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення.

Суддя: Н.В. Мирончук

28.11.19