Справа № 128/2739/18

РІШЕННЯ

Іменем України

05.03.2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Саєнко О.Б., при секретарі Кузьменко А.О., без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

09.10.2018 позивач звернулась до Вінницького районного суду із даним позовом, який мотивовано тим 29.09.2017 року помер батько позивача ОСОБА_2, останнім місцем проживання, місцем смерті спадкодавця та місцем відкриття спадщини є с. Тютюнники, пров. Коцюбинського, 3, Вінницького району, Вінницької області.

Вказує, що після смерті ОСОБА_2, відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:006:0024, площею 1,9162 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належало померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №775256.

Зазначає, що за життя спадкодавцем ОСОБА_2 було складено заповіт на випадок своєї смерті, відповідно до якого він все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось заповів своїй дочці ОСОБА_1

Вказує, що спадкодавець на момент смерті проживав разом з позивачем за однією адресою: вул. Коцюбинського, 3, с. Тютюнники, Вінницького району, Вінницької області.

Зазначає, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки в строк звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори та фактично вступила в управління спадковим майном .

Вказує, що 31.07.2018 року постановою державного нотаріуса ОСОБА_3 Вінницької районної державної нотаріальної контори від 31.07.2018 року №1581/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 29.09.2017 року ОСОБА_2, так як втрачено оригінал документу, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, необхідний для вчинення нотаріальних дій.

Просить суд визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер: :01:006:0024, площею 1,9162 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №775256, яка належала ОСОБА_2, який помер 29.09.2017 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не зявилися, через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.24).

Представник відповідача- Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області також в судове засідання не зявився та надав заяву про розгляд даної справи у його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.23).

Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов частково обґрунтований та такий, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 29.09.2017 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5).

За життя ОСОБА_2 07.04.2014 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_1, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом (а.с.9). Даний заповіт не змінено і не скасовано.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина відповідне спадкове майно, в тому числі на земельну ділянку кадастровий номер: :01:006:0024, площею 1,9162 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №775256 виданого ОСОБА_2 24.11.2008 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 08.09.2008 року №1765, про що свідчить копія Державного акту (а.с.7).

Однак даний Державник акт було втрачено спадкодавцем, про що свідчить копія відповідного оголошення в газеті (а.с.17).

Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла, оскільки подала до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2, що підтверджується заявою від 15.11.2017 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2, яка була витребувана на ухвалу суду (а.с.32-39).

Крім цього, ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, про що свідчить довідка, видана виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 05.07.2018 №1314 та копія паспорту позивача, з якої убачається, що позивач зареєстрована за вищевказаною адресою (а.с.4, 6).

Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 відсутні, що підтверджується спадковою справою, заведеною після смерті ОСОБА_2 (а.с.32-39).

Постановою Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.07.2018 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку, оскільки у спадкоємця відсутні докази родинних відносин між ОСОБА_1 та померлим 29 вересня 2017 року ОСОБА_2, як між дочкою та батьком, а також документи, що посвідчують право на спадкове майно (а.с.16).

На підтвердження родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлим 29 вересня 2017 року ОСОБА_2 позивачем суду надано акт затверджений Мізяківсько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області від 05.07.2018 року складеного в присутності жителів с. Тютюнники Вінницького району, відповідно до якого дійсно ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 29 вересня 2017 року. За життя ОСОБА_2 визнавав себе батьком ОСОБА_1, та виховував її як батько. ОСОБА_1 з народження проживала разом з батьком ОСОБА_2 до дня його смерті та з матір'ю ОСОБА_5 за адресою: с. Тютюнники, провулок Коцюбинського, 3. Батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі не перебували. Після смерті ОСОБА_2 його поховання здійснила донька ОСОБА_1 разом з матір'ю. (а.с.10).

Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, судом убачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи зібрані докази у справі суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на спадкову земельну ділянку кадастровий номер: :01:006:0024, площею 1,9162 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підлягає до часткового задоволення, оскільки, матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, установлено, що 29.09.2017 року помер ОСОБА_2, який за життя склав заповіт, яким заповів дочці ОСОБА_1, усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі усе те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, даний заповіт не змінено і не скасовано.

Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки подала до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом та постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, інших спадкоємців за заповітом, осіб, які б мали право на обовязкову частку в спадковому майні, після смерті ОСОБА_2, які б прийняли спадщину - не має.

Постановою Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.07.2018 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку, оскільки у спадкоємця відсутні докази родинних відносин між ОСОБА_1 та померлим 29 вересня 2017 року ОСОБА_2, як між дочкою та батьком, а також документи, що посвідчують право на спадкове майно.

В судовому засіданні також позивачем не надано доказів того, що вона є рідною донькою спадкодавця ОСОБА_2, який склав на її користь заповіт.

Однак, з акту затвердженого Мізяківсько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області від 05.07.2018 року судом установлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 визнавав себе батьком ОСОБА_1, та виховував її як батько; ОСОБА_1 з народження проживала разом з ОСОБА_2 до дня його смерті та з матір'ю ОСОБА_5, однак спадкодавець ОСОБА_2 та мати позивача - ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі не перебували.

Тому, склавши заповіт, ОСОБА_2 вважав ОСОБА_1 своєю донькою, але юридично ОСОБА_1 не є рідною донькою спадкодавця, оскільки мати позивача не перебувала в офіційному шлюбі при житті з спадкодавцем.

Відсутність спорідненості між спадкодавцем та позивачем у даному випадку не має преюдиціального значення, оскільки з наданих документів спадкової справи, заведеної, після смерті ОСОБА_2 убачається, що інші спадкоємціза заповітом, спадкоємці першої черги за законом, особи, які мають право на обовязкову частку в спадковому майні, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 відсутні.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позасудового шляху захистити свої спадкові права у позивача не має, тому з урахування обставин справи, позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

В інші частині позову необхідно відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК, Суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер 29.09.2017 року на земельну ділянку кадастровий номер: :01:006:0024, площею 1,9162 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належало ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №775256.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: