Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №440/1207/19
Провадження №2/440/1530/2019
22 листопада 2019 року
Буський районний суд Львівської області
в складі: головуючого-судді Кос І. Б.
секретаря судового засідання Дутки С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Перший український міжнародний банк», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
ОСОБА_1 через представника адвоката Cкоробогатого М.В. звернулася до суду із позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни реєстровий № 3479, вчинений 7 липня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № GR-5302630 від 25.10.2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 25 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником якого є відповідач, Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», було укладено договір про надання споживчого кредиту №GP -5302630, шляхом підписання позивачем пропозиції укласти договір (оферта), яка була чинною для її прийняття (акцепту) Банком протягом 30 днів з дати її підписання та приєднання до Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків. Відповідно до умов кредитного договору позивачу надано кредит у розмірі 49 999,66 гривень (п. 2.2.) на строк 60 місяців (п. 2.3.), розмір комісії за обслуговування кредиту 2,30 % (п. 2.4.), розмір процентної ставки 2,00 % річних (п. 2.5.).
07 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Гамаль Іриною Миколаївною, було вчинено виконавчий напис реєстровий № 3479 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № GP -5302630 від 25.10.2013 року. Стягнення заборгованості проводиться за період 29.06.2016 року по 29.06.2017 року. Сума заборгованості складала 80 831,01 гривень. Загальна сума, яка підлягала стягненню з боржника, ОСОБА_1 , складає 81 431,01 гривень.
Разом з тим, на підставі вищевказаного виконавчого напису 17.11.2017 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем відкрите виконавче провадження (ВП № 55193211), і звернуто стягнення на доходи Боржника у вигляді пенсії та заробітньої плати.
Із вказаним виконавчим написом позивач не згідна, вважає його таким, що не підлягає виконанню, оскільки суму заборгованості, щодо стягнення якої банк просив вчинити виконавчий напис нотаріуса, не можна вважати безспірною та нормативний акт, яким передбачався перелік документів, які необхідно подати нотаріусу для вчинення виконавчого напису, є скасованим.
Ухвалою суду від 17.07.2019 року відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 12.08.2019 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни № 3479 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № ОР - 5302630 від 25.10.2013 року до ухвалення судового рішення у справі та набрання ним законної сили.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Представник позивача ОСОБА_2 направив заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечив.
Представник відповідача ПАТ «Перший український міжнародний банк», будучи належним чином повідомленим про час та дату судового засідання в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, в наданий судом термін відзив на позов не подав.
Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна в судове засідання не з`явилася, направила письмове пояснення по суті спору з клопотанням про проведення судового розгляду у її відсутності. Зокрема покликається на те, що вчинення нею виконавчого напису відбулось за фактом подання стягувачем документів, які згідно відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а тому відповідний виконачий напис вчинений нею з дотриманням всіх вимог законодавства.
Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, письмових пояснень щодо позову не подав.
Неявка третіх осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до п.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач та її представник проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Так, 25 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником якого є відповідач, Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», було укладено договір про надання споживчого кредиту № GP -5302630, шляхом підписання позивачем пропозиції укласти договір (оферта), яка була чинною для її прийняття (акцепту) Банком протягом 30 днів з дати її підписання та приєднання до Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків. Відповідно до умов кредитного договору позивачу надано кредит у розмірі 49 999,66 гривень (п. 2.2.) строком на 60 місяців (п. 2.3.).
23.05.2017 року Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» пред`явило позивачу письмову вимогу (повідомлення) вих. №326 про дострокове повернення кредиту, зокрема, виконати зобов`язання перед Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» за кредитним договором, а саме, негайно погасити заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 79 421,12 UAH в строк до 30.05.2017 року, тобто в строк сім днів з дати складання вимоги.
07 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Гамаль Іриною Миколаївною, було вчинено виконавчий напис реєстровий № 3479 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № GP -5302630 від 25.10.2013 року в розмірі 80 831,01 гривень.
17.11.2017 року на підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. відкрито виконавче провадження ВП №55193211, у якому звернуто стягнення на доходи боржника у вигляді пенсії та заробітної плати.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.
Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» №2 від 31.01.92 року, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.
Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.
У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.
Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за №6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Так, судом встановлено, що сума заборгованості згідно виконавчого напису нотаріуса відмінна від суми вказаної у письмовій вимозі від 23.05.2017 року, що свідчить про небезспірність заборгованості. Зокрема, згідно письмової вимоги (повідомлення) вих. №326 про дострокове повернення кредиту, ПАТ «Перший український міжнародний банк» пред`явило позивачу виконати зобов`язання перед Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» за кредитним договором, а саме, негайно погасити заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 79 421,12 грн. в строк до 30.05.2017 року. Однак, як вбачається з виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Гамаль Іриною Миколаївною, реєстровий № 3479, сума заборгованості позивача ОСОБА_1 за кредитним договором № GP -5302630 від 25.10.2013 року складала 80 831,01 гривень з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 27 378, 96 гривень; прострочена заборгованість за комісією 37 922,05 гривень; прострочена заборгованість за процентами 1 548, 60 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту 13 824,93 гривень; строкова заборгованість за комісією 153,32 гривень; строкова заборгованість за процентами 3,15 гривень. Крім того, з Боржника стягується 600 гривень плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, ОСОБА_1 , складає 81 431,01 гривень.
При цьому, як зазначалося вище, строк виконання зобов`язання, згідно вимоги від 23.05.2017 року № 326, яку ПАТ «Перший український міжнародний банк» пред`явило позивачу, обмежувався 30.05.2017 року, тобто 7 днів з дня складання, без врахування строку доставки поштового відправлення, що є порушенням умов укладеного між сторонами договору.
Разом з тим, відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.02.2018 року у справі № 564/2199/15-ц, Верховний Суд підкреслив, що згідно ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Тобто, визначений термін повернення кредиту частинами до 2022 року, був правомірно змінений кредитором на повернення всією сумою в термін 30 днів з моменту отримання вимоги. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове припинення кредиту. Верховний Суд також зазначив, що у кредитора відсутнє право стягувати з боржника інфляційні втрати. Є лише право стягувати 3% річних, які передбачені ст. 625 ЦК України
Наведене ще раз підтверджує відсутність безспірності заборгованості, оскільки у вимозі відповідача від 23.05.2019 року та у виконавчому написі нотаріуса вказано різні суми, що підлягають поверненню та стягненню.
Крім того, позивачем додано до позовної заяви копії квитанцій, якими підтверджується факти перерахування у різні періоди часу коштів в рахунок погашення заборгованості за укладеним між сторонами кредитним договором, що також підтверджує небезспірність виниклої заборгованості, а відповідачем вказані доводи не спростовано.
Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки він не підтверджує безспірності заборогованості позивача перед відповідачем.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,80 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни реєстровий № 3479, вчинений 7 липня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № GR-5302630 від 25.10.2013 року.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .
Представник позивача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення виготовлено 2 грудня 2019 року
Суддя: І. Б. Кос