ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/455/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Пєнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю: представника позивача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/16734/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2018 року (суддя Палінчак О.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець Терлеєв Іван Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до АТ «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., приватний виконавець Терлеєв І.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір за позовом банку до неї про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором, що вказує на відсутність факту безспірності розміру заборгованості боржника.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2018 року позов задоволено. Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 27 жовтня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 23688, таким, що не підлягає до виконання.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2018 року допущену описку в рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2018 року у справі 686/16734/18 за позовом ОСОБА_5 до АТ «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., приватний виконавець Терлеєв І.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню виправлено, вірно зазначено, що справа не слухалась за участю представника позивача, що не давав показів по справі, а від них надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо існування в суді справи про стягнення заборгованості за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису, оскільки в провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебуває справа про стягнення суми за кредитом, відсотками та інфляційних витрат, натомість виконавчий напис, що оскаржується позивачем, вчинено щодо стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками, суми якої є безспірними. А тому, на думку апелянта, позовні вимоги не були доведені у розумінні ст. 81 ЦПК України, а виконавчий напис вчинено відповідно до вимог законодавства України.

В судовому засіданні представник позивача просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 28 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_8, ОСОБА_5 було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № 881/17-ГД3 (а.с. 49-61).

Крім того, 28 травня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду № 1 до генерального договору про надання кредитних послуг № 881/17-ГД 3 від 28.05.2008 року, за умовами якої банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 257 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14% річних (а.с. 45-46) В подальшому між сторонами також укладались додаткові угоди щодо змін умов кредитування (а.с. 47-48, 62-75).

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до Хмельницького міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про стягнення солідарно заборгованості за додатковою угодою № 1 від 28 травня 2008 року до генерального договору про надання кредитних послуг № 881/17-ГД 3 в розмірі 1 328 413,97 грн. кредитних коштів, 643 569,51 грн. відсотків за користування кредитом, 47 905,32 грн. інфляційних втрат за кредитом, 69 378,97 грн. інфляційних втрат за відсотками по кредиту (справа № 686/7539/17). У цій справі 18 січня 2018 року судом було призначено економічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо дійсного розміру заборгованості відповідачів перед позивачем за кредитним договором по сплаті основної суми, суми процентів та штрафних санкцій.

Оскільки позичальником допущено прострочення платежів за кредитним договором, 27 жовтня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. з заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 44).

27 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, за яким пропонувалось стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за генеральним договором про надання кредитних послуг № 881/17-ГД 3 від 28 травня 2008 року та додатковою угодою № 1 до генерального договору № 881/17-ГД 3 від 28 травня 2008 року в розмірі 1 972 073, 48 грн., з яких: 1 328 413,97 грн. - заборгованість за кредитом та 643 659,51 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 43).

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином. вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

За змістом зазначених норм права, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції, належним чином оцінивши докази по справі в їх сукупності, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно встановив, що кредитна заборгованість не є безспірною, у зв'язку з чим наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При цьому, судом правильно враховано ту обставину, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 березня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. Пєнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Палінчак О.М. Провадження № 22-ц/4820/455/19

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 59