Дата документу 19.11.2019
Провадження № 6/937/200/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря - Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області заяву ОСОБА_1 про встановлення способу виконання рішення в частині відшкодування судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із заявою про встановлення способу виконання рішення в частині відшкодування судових витрат.

Заява мотивована тим, що у провадженні Мелітопольського міськрайонного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. 31 жовтня 2018 року ухвалено рішення у даній справі, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну шкоду у розмірі 13096 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 30000 гривень, та судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у сумі 1409 гривень 60 копійок та витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25.02.2019 року вказане рішення суду скасовано і частині вирушення вимог про відшкодування моральної шкоди та судового збору. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в особі ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, 20 000 гривень. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди на свою користь відмовлено. Витрати ОСОБА_1 зі сплати судового збору в сумі 1409 грн. 60 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В решті рішення залишено без змін.

03 травня 2019 року Мелітопольським міськрайонним судом видано виконавчий лист зі сплати судового збору, в якому зазначено, згідно з постановою Запорізького апеляційного суду, що витрати ОСОБА_1 зі сплати судового збору в сумі 1409 грн. 60 копійок слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Заявник вказує, що нею пред`явлено вказаний виконавчий лист для виконання до Мелітопольського управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області. 30 серпня 2019 року заявник отримала лист про повернення виконавчого документу стягувачу та про неможливість виконання вказаного судового рішення, оскільки механізм виконання рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845. Вказаним Порядком визначено, що казначейством та його територіальними органами здійснюється виконання рішень суду про стягнення коштів держаного або місцевих бюджетів або боржників. А у наданому виконавчому листі зазначено, що витрати компенсувати за рахунок держави.

Отже, зазначене формулювання резолютивної частини рішення як у самому рішенні, так і у виконавчому листі робить йог виконання неможливим. Тому заявник просить встановити спосіб виконання рішення в частині відшкодування судових витрат на користь позивача, зазначивши у резолютивній частині: стягнути з Державного бюджету України в особі Мелітопольського управління Державної казначейської служби України Запорізької області суму судового збору у розмірі 1409 гривень 60 копійок на користь ОСОБА_1 .

У судове засідання учасники справи не з`явились.

Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, на задоволенні заяви наполягає.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 31 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну шкоду у розмірі 13096 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 30000 гривень, та судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у сумі 1409 гривень 60 копійок та витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовлено (а.с.107-109).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25.02.2019 року вказане рішення суду скасовано і частині вирушення вимог про відшкодування моральної шкоди та судового збору. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в особі ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, 20 000 гривень. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди на свою користь відмовлено. Витрати ОСОБА_1 зі сплати судового збору в сумі 1409 грн. 60 копійок компенсувати за рахунок держави (а.с.132-133).

03 травня 2019 року Мелітопольським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист у даній справі в частині відшкодування судових витрат, в якому зазначено, що витрати ОСОБА_1 зі сплати судового збору в сумі 1409 грн. 60 копійок слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с.146).

Вказаний виконавчий лист заявник пред`явила для виконання до Мелітопольського управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області.

Однак листом від 28.08.2019 року заявниці повернуто без виконання зазначений виконавчий лист, оскільки механізм виконання рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845. Вказаним Порядком визначено, що казначейством та його територіальними органами здійснюється виконання рішень суду про стягнення коштів держаного або місцевих бюджетів або боржників. А у наданому виконавчому листі зазначено, що витрати слід компенсувати, а не стягнути, за рахунок держави (а.с.147).

Відповідно до положень п.1,3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч 3. вказаної статті підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, на підставі викладеного, суд встановив, що зазначене формулювання резолютивної частини рішення як у самому рішенні, так і у виконавчому листі робить його виконання неможливим, у зв`язку з чим вважає заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення способу виконання рішення цілком законними та обґрунтованими, тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 260, 353, 435 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення способу виконання рішення в частині відшкодування судових витрат задовольнити.

Встановити спосіб виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №320/4203/18 від 31 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 25 лютого 2019 року, в частині відшкодування судових витрат, шляхом стягнення з Державного бюджету України в особі Мелітопольського управління Державної казначейської служби України Запорізької області на користь ОСОБА_1 суми судового збору у розмірі 1409 гривень 60 копійок.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Т.В. Юрлагіна