Справа № 369/2581/19
Провадження № 2/369/2228/19
19.11.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Дубас Т.В.,
за участю секретаря - Мазурик Д.С.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності, -
16 грудня 2010 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання.
Договір довічного утримання посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. та зареєстрований в реєстрі за N3-4516.
За умовами Договору довічного утримання Позивач передала у власність Відповідачу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Договір довічного утримання був укладений у зв`язку із тим, що Позивач є одинокою, хворою людиною похилого віку, яка потребує сторонньої допомоги.
Згідно п. 7 Договору довічного утримання на Відповідача покладався обов`язок довічно утримувати ОСОБА_2 , тобто, забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя.
За умовами Договіру довічного утримання сторони встановили утримання у розмірі 450 (чотириста п`ядесят) грн. на місяць.
Також на Відповідача покладався обов`язок щомісячно сплачувати комунальні послуги та інші поточні витрати на утримання квартири.
Договірні зобов`язання Відповідачем виконувалися лишень до жовтня 2017 року, після чого будь-які виплати на користь Позивача припинилися.
В порушення ст. 751 ЦК України грошове забезпечення на користь Позивача ні одного разу не індексувалося.
Враховуючи високий рівень інфляції в країні та стрімке знецінення національної валюти, щомісячне грошове забезпечення у розмірі 450,00 грн. сьогодні не дає можливості задовольнити навіть самі елементарні потреби людини похилого віку.
При ухваленні рішення просить суд також звернути увагу на той факт, що крім грошового утримання, яке надавалося на користь Позивача до жовтня 2017 року відповідач жодного разу не поцікавився нагальними потребами Позивача, її станом здоров`я.
Після жовтня 2017 Відповідач жодного разу не навідувався до Позивача, не приймав фінансової та фізичної участі в утриманні квартири, яку зобов`язаний був римувати в силу положень ст. 322 ЦК України.
Сама Квартира знаходиться в стані, що унеможливлює нормальне проживання в ній через відсутність належних умов. На неодноразові телефонні звернення до Відповідача з приводу необхідності проведення ремонту та заміни комунікацій - Відповідач не відреагував взагалі.
Згідно ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав - о у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
У п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України вказано, що Договір довічного утримання Догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або «належного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з виконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.
Все наведене вище свідчить про обґрунтованість вимог позивача про необхідність розірвання договору довічного утримання від 16 грудня 2010 року у зв`язку з невиконанням відповідачем положень договору довічного утримання.
Позивачка просила розірвати договір довічного утримання від 16.12.2010, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. та зареєстрований в реєстрі за N3-4516 та визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому представник позивача підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явися. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про задоволенні позовних вимог.
16 грудня 2010 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання.
Договір довічного утримання посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. та зареєстрований в реєстрі за N3-4516.
За умовами Договору довічного утримання Позивач передала у власність Відповідачу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Договір довічного утримання був укладений у зв`язку із тим, що Позивач є одинокою, хворою людиною похилого віку, яка потребує сторонньої допомоги.
Згідно п. 7 Договору довічного утримання на Відповідача покладався обов`язок довічно утримувати ОСОБА_2 , тобто, забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя.
За умовами Договіру довічного утримання сторони встановили утримання у розмірі 450 (чотириста п`ядесят) грн. на місяць. Також на Відповідача покладався обов`язок щомісячно сплачувати комунальні послуги та інші поточні витрати на утримання квартири.
Докази про виконання Відповідачем Договірних зобов`язань з жовтня 2017 року суду не надані.
Докази про виконання Відповідачем індексації забезпечення на користь Позивача суду не надані, що є порушення ст. 751 ЦК України.
Враховуючи рівень інфляції в країні щомісячне грошове забезпечення у розмірі 450,00 грн. сьогодні є недостатнім для задоволення мінімальних потреб людини похилого віку.
При цьому необхідно звернути увагу на відсутність доказів про те, що до жовтня 2017 року відповідач цікавився нагальними потребами Позивача, її станом здоров`я та про те, що після жовтня 2017 Відповідач навідувався до Позивача та приймав фінансову та фізичну участі в утриманні квартири, яку зобов`язаний був уримувати в силу положень ст. 322 ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав - о у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або належного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з виконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 11, 15, 16, 322, 610 - 612, 626, 629, 651, 653, 744 - 751, 755, 756 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 206, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності - задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання від 16.12.2010 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської держаної нотаріальної контори Іваненко Р.С. та зареєстрований в реєстрі за № 3-4516.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 750, 65 (одна тисяча сімсот п`ятдесят гривень шістдесят п`ять копійок) грн. 65 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про позивача: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області 17 жовтня 2006 року).
Інформація про відповідача: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення виготовлений 04.12.2019 року.
Суддя: Дубас Т.В