РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/20928/18

пр. № 2/759/2998/19

12 березня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, 3-я особа: ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду в грудні 2018 р., за яким просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що відповідач, хоч і зареєстрований за адресою квартири, проте з вересня 2015 року в ній не проживає, що в свою чергу створює позивачу, як власнику квартири, перешкоди у користуванні. Позивач вважає, що відповідач втратив право на користування спірним жилим приміщенням, оскільки понад шість місяців не проживає в квартирі без поважних причин на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 26.12.2018 р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач відзив на позов не надіслав, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило.

Суд, вважає за можливе винести заочне рішення за наявних доказів.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є власником 64/100 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі довідки № 292 виданої 04.02.2016 року ЖБК «Індикатор-7» та 36/100 частки вказаної квартири договору дарування квартири від 14.12.2000 року, посвічений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Габрієль Л.Є..

Крім власника квартири ОСОБА_1, зареєстрований колишній чоловік доньки ОСОБА_2, який після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 10.09.2015 року не проживає у спірній квартирі.

Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України).

Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Питання перерозподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст. ст. 13, 81, 258, 258, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, 3-я особа: ОСОБА_3, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ІН НОМЕР_1), таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Головуючий М.Ф. Сенько