ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2675/19 Справа № 212/8127/17 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2018 року, яке постановлено суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 01.10.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором в частині сплати кредитного ліміту та відсотків за його користування, виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2017 року склала 67245,94 грн., й яку в добровільному порядку відповідач не сплатила.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 67245,94 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 6784,71 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 53682,85 грн.; заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3100,00 грн.; штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 3178,38 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача АТ КБ «Приватбанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказав, що суд першої інстанції не дослідив, що кредитна картка була перевипущена із кінцевим терміном дії до 11/2015 року, зазначає що було переривання перебігу позовної давності, в зв'язку з чим, банк звернувся в межах позовної давності. На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано належні та допустимі докази по справі, в тому числі розрахунок заборгованості, виписка про рух коштів. Посилаючись на часткове внесення коштів на погашення кредиту та безперервне зняття коштів відповідачем свідчить про згоду відповідача з умовами кредиту.

В відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Справа розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку передбаченому ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

За ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 на підставі поданої нею заяви укладено кредитний договір б/н, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8,-13,79, 80).

Пунктами 3.1; 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту картку, його вид і строк дії визначені в Заяві і пам'ятці клієнта, підписанням яких клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття карткового рахунку, зазначена в розділі «відмітки Банку» заяви.

Підписання даного договору являється прямою і безумовною згодою держателя платіжної картки відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком

Погашення кредиту - поповнення карткового рахунку держателя здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на картковий рахунок, а також шляхом договірного списання з інших рахунків клієнта (п.5.2 Правил користування платіжною карткою).

Строки і порядок погашення кредиту (кредитного ліміту) по платіжній картці з установленим мінімальним обов'язковим платежем наведений в пам'ятці клієнта, яка являється невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і часткою заборгованості по кредиту. Строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці (п.5.3, 5.4 Правил користування платіжною карткою).

За користування кредитом Банк нараховує проценти в розмірі, установленому Тарифами із розрахунку 360 календарних днів на рік (п.5.5 Правил користування платіжною карткою).

За несвоєчасне виконання боргових зобов'язань держатель сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розмір якої визначається Тарифами (п.5.6 Правил користування платіжною карткою).

Відповідно до пункту 6.6 Умов і правил боржник зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», на теперішній час АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, шляхом підписання заяви про приєднання, 01 жовтня 2007 року було укладено в письмовій формі кредитний договір.

Факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами.

Після укладення кредитного договору відповідач отримала картку № НОМЕР_1 з терміном дії до жовтня 2010 року, яка була перевипущена з терміном дії по листопад 2015 року, активно користувалась карткою, поповнювала картковий рахунок (3-5,106).

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк, правовим наслідком якого є відповідальність боржника.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Після закінчення строку дії кредитного договору захист прав та інтересів позивача, у випадку не виконання грошового зобов'язання, забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Вищевикладене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України право, кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиноюдругою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий по листопад 2015 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування, по листопад 2015 року включно, відповідач мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними), щомісяця, за попередній місяць.

З наданого банком розрахунку вбачається, що відсотки за користування кредитом на загальну суму 53682,85 грн. нараховувалися банком за період з 04 листопада 2007 року по 31 жовтня 2017 року, тобто і після закінчення строку дії кредитного договору від 01 жовтня 2017 року.

Отже, з урахуванням положень ст.ст.1048, 1050 ЦК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають відсотки за користування кредитом, який обліковується за ОСОБА_1 станом на 30 листопада 2015 року (на момент закінчення строку дії кредитного договору) в сумі 6278,41 грн. (а.с. 5).

Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав належним чином, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит, однак остання взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, вчасно не вносила платежі за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 31.10.10.2017 року, в розмірі 67245,94 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 6784,71 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 53682,85 грн.; заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3100,00 грн.; штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 3178,38 грн.

Отже, встановивши факт неналежного виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредитного ліміту, сплати відсотків за його користування відповідно до вищенаведених умов договору, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 повина нести відповідальність перед кредитором щодо погашення заборгованості за кредитним договором.

Щодо позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення 3100 грн. заборгованості за пенею та комісією, колегія суддів, приходить до наступного висновку.

Пунктом 6.5. Умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Однак, укладений між сторонами договір, а зокрема, його складові та невід'ємні частини, що знаходяться у матеріалах справи, не містять умов щодо розміру, випадків та порядку нарахування і сплати комісії та пені.

У розрахунку заборгованості за договором б/н від 01.10.2007 року, наданого позивачем, сума 3100 грн. визначена як загальна сума комісії та пені, без визначення конкретного розміру кожної із її складових.

За таких умов колегія суддів не знаходить підстав для стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3100 грн.

Відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний уплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Перевіривши правильність даних розрахунку (а.с. 3-5), й враховуючи відсутність доказів з боку відповідача на його спростування, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість станом на 01 листопада 2015 року, в загальному розмірі 14241,28 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6784,71 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6278,41 грн грн.; штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 653,16 грн.

В суді першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заявляв клопотання про застосування позовної давності, яке задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014р. у справі № 6-14 цс 14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до п. 3.1.1 Умов і Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Умов і Правил користування платіжною карткою встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Зі змісту п. 5.4 Умов і Правил користування платіжною карткою вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць».

Відповідно до змісту позову відповідач отримала кредит з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, яким, згідно відомостей наданих представником позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», є листопад 2015 року (а.с. 106).

Оскільки умовами договору передбачено строк погашення кредиту у повному обсязі і таким строком є останній день місяця, вказаного на картці, а саме - листопад 2015 року, тобто з 01 грудня 2015 року розпочався перебіг позовної давності, який закінчується 01 грудня 2018 року. Позивач звернувся до суду із відповідним позовом про захист свого порушеного права 14 грудня 2017 року, тобто в межах позовної давності.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк», пропорційно задоволених вимог, підлягає стягненню судовий збір, в загальному розмірі 845,62 грн. ( 338,25 грн., за подання позову та 507,37 грн. при поданні апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором б/н від 01 жовтня 2007 року, станом на 30.11.2015 року, у розмірі 14216,28 грн. (чотирнадцять тисяч двісті шістнадцять) гривня 28 (двадцять вісім) копійка, яка складається із: тіла кредиту у розмірі 6784,71 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 6278,41 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 653,16 грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», судові витрати по справі у розмірі 845,62 грн (вісімсот сорок п'ять) гривень 62 (шістдесят дві) копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: