Справа №:2-237/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання виконавчого листа № 2-237/2011,-

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання виконавчого листа № 2-237/2011 виданого Дніпровським районним судом м. Києва 15 січня 2013 року. Вимоги заяви мотивує тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. знаходиться виконавчий лист № 2-237/2011 виданий 15 січня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 033 054,26 гривень, 1700 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1 034 874,26 гривень. 19 вересня 2018 року державним виконавцем разом із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження № 57247129 винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. З метою примусового виконання виконавчого листа, на підставі Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Міністерством юстиції України від 29 вересня 2016 року ДП «СЕТАМ» проводило торги з реалізації арештованого нерухомого майна. Однак, в квартирі, яка була виставлена на прилюдні торги, зареєстрована неповнолітня дитина, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання. Таким чином, приватний виконавець не мав права проводити торги, оскільки матеріали виконавчого провадження не містять відповідного дозволу Органу опіки та піклування. Також, заявник зазначає, що від працевлаштований та отримує дохід у вигляді заробітної плати, тому стягненню підлягають кошти з щомісячної заробітної плати в рахунок погашення боргу по виконавчому листу.

Заявника в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

17 липня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк"1 033 054 грн. 26 коп. заборгованості за кредитним договором, 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ "УкрСиббанк" про визнання договору кредиту недійсним відмовити. (т. 2 а.с. 245-250).

Не погоджуюсь з вище вказаним рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу за результатами якої Апеляційним судом м. Києва від 27 листопада 2012 року постановлена ухвала про відхилення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 , а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2012 року залишено без змін. (т. 3 а.с. 41-42 зв.).

27 лютого 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва розглянуто подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. про примусове проникнення до житла та постановлена ухвала, якою вище вказане подання було задоволено. Дозволено приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Лисенко Сергію Олексійовичу примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , з метою опису квартири або майна, яке наявне в квартирі та належить ОСОБА_1 .

Як роз`яснено в узагальненні проведеному Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», під відстрочкою виконання рішення розуміється перенесення строку його виконання на новий строк, визначений судом.

Згідно ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб і порядок його виконання.

Я встановлено в ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Слід зазначити, що наведений у ч. 4 ст. 435 ЦПК України перелік найбільш характерних обставин, що можуть враховуватися судом під час розгляду питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Разом з тим, підставами на які посилається ОСОБА_4 для відстрочення виконання виконавчого листа, є те, що приватним виконавцем під час передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти не було надано попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав та свобод людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської конвенції з прав людини. Судове рішення підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року за №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду, встановлення або зміну способу й порядку виконання суду, потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність іншого майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, іншій надзвичайні події тощо).

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Однак, враховуючи, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2012 року набрало законної сили та виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні, а також те, що посилання заявника на те, що приватним виконавцем не було отримано попереднього дозволу у органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна не є обставиною, яку суд має врахувати при розгляді заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду. Зокрема, діючими нормами цивільного процесуального законодавства не передбачена відстрочка виконання виконавчого листа. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відстрочку виконання виконавчого листа.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 435 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року за №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", суд,-

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання виконавчого листа № 2-237/2011 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 27 листопада 2019 року.

Суддя Н.О. Яровенко