КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року

м. Київ

справа №755/6060/19

провадження №22-ц/824/15344/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року у складі судді Савлук Т.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення регламентної виплати в розмірі 34 957,29 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 04 грудня 2019 року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_2 , та «Chevrolet Aveo», що були припарковані біля крайньої правої сторони проїзної частини. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчинення правопорушень, передбачених ч.1ст.130 та ст.124 КаАП України. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 не була застрахована. Пошкоджений транспортний засіб «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 , який передав транспортний засіб у користування та володіння ОСОБА_1 на підставі посвідченої Довіреності №ННР200679. На виконання ст. 33,35 Закону про ОСЦПВВНТЗ, позивач 14 грудня 2018 року звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про виплату страхового відшкодування у встановлений законом строк. Листом від 14 січня 2019 року № 3.1 - 05/1083 відповідач відмовив у здійсненні позивачу регламентної виплати. Тому позивач, уважаючи своє право порушеним, звернувся в суд з позовом про стягнення страхового відшкодування (регламентної виплати).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 08 жовтня 2019 року позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно встановлені обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення судом незаконного рішення.

Зазначає, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що позивач керував пошкодженим автомобілем на підставі довіреності, виданої власником транспортного засобу, ОСОБА_3 , яка передбачає, поряд з іншим, також отримання коштів у випадку спричинення автомобілю пошкоджень іншими особами в результаті ДТП. Тому уважає, що позивачу, як законному володільцю транспортного засобу «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_2 , належить право вимагати відшкодування заподіяної шкоди.

Вказує, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач, як інвалід війни, звільнений від обов`язкового страхування, проте, його цивільно-правова відповідальність вважається застрахованою МТСБУ, а тому він, як законний користувач транспортного засобу «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_2 , правомірно, на його думку, просить стягнути матеріальний збиток саме з МТСБУ.

Уважає, що з позиції суду, МТСБУ захищає окрему соціальну категорію населення лише в разі, якщо така категорія є винною особою у скоєнні ДТП, проте, не захищає її у разі якщо така особа є потерпілою.

Користуючись своїм процесуальним правом, представникМоторного (транспортного) страхового бюро України 08 листопада 2019 року подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України .

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля марки «Dacia Sandero» з реєстраційним номером НОМЕР_2 не укладався, позивач є особою потерпілою, а МТСБУ здійснює відшкодування шкоди за рахунок коштів фонду захисту потерпілих у разі відсутності у винної особи договору обов`язкового страхування тільки водію транспортного засобу, який є забезпеченим, тобто має поліс страхування цивільно-правової відповідальності.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на законі.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 12 березня 2019 року постановою Святошинського районного суду м. Києва стосовно ОСОБА_4 закрито провадження в справі за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП.

З даної постанови вбачається, що ОСОБА_4 04 грудня 2018 року о 18 год. 20 хв. у м. Києві по вул. Зодчих, 30, керуючи транспортним засобом «DAEWOO Lanos» д/н НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Dacia Sandero» д/н НОМЕР_2 , який, у свою чергу, зачепив автомобіль «CHEVROLET Aveo» д/н НОМЕР_3 , що були припарковані біля крайньої правової сторони проїзної частини. ОСОБА_2 порушив п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постанова Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року є чинною та у встановленому законом порядку не скасована, а обставини, встановлені в адміністративній справі за нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, не потребують доказування при розгляді даної цивільної справи.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як установлено судом, власником транспортного засобу марки «Dacia Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 20 липня 2018 року.

ОСОБА_3 довіреністю від 25 вересня 2018 року уповноважив ОСОБА_1 самостійно бути його представником в державних та інших підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх форми власності та підпорядкування, в тому числі у відповідних органах МВС України, нотаріату, територіальних сервісних центрах, Національної поліції України, комісійних магазинах, страхових компаніях, та інших при вирішенні питань, пов`язаних і зняттям з обліку та після припинення будь-яких обмежень, відчуження (продажем, обміном, передачею в оренду), сплатою податку з власників ТЗ, проходження державного технічного огляду, заміною вузлів та агрегатів, кольору, переобладнання, утилізацією, незалежного мені на праві власності, у відповідності до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_7 , виданого та зареєстрованого 20 липня 2018 року ТСЦ 1842 транспортного засобу: Dacia Sandero.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, що підтверджується посвідченням інваліда війни серії НОМЕР_6 від 08 січня 2008 року.

Згідно з даними повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 14 грудня 2018 року, яка сталася 04 грудня 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з приводу того, що транспортному засобу марки «Dacia Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під його керуванням, було завдано механічних пошкоджень, завданих внаслідок дій водія автомобіля марки «DAEWOO Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Листом Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3.1-05/1083 від 14 січня 2019 року позивача повідомлено, що Законом чітко визначена категорія громадян (учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інваліди 1 групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортними засобами, належним інваліду 1 групи, у його присутності), які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (а.с.30).

При цьому, Закон не передбачає, що транспортний засіб визнається забезпеченим у зв`язку із керуванням ним особою, яка віднесена до пільгової категорії громадян України. Виходячи з наведеного особи, на яких поширюється ст. 13 Закону не вважаються такими, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а транспортний засіб, якими вони керують незалежно від права володіння не вважається забезпеченим, якщо він не зазначений в жодному чинному на дату пригоди договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ не має правових підстав для відшкодування заподіяної ОСОБА_1 шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 21.1. ст. 21 «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вірно виходив з того, що договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля марки «Dacia Sandero» з реєстраційним номером НОМЕР_2 не укладався, позивач є особою потерпілою, а МТСБУ здійснює відшкодування шкоди за рахунок коштів фонду захисту потерпілих в разі відсутності у винної особи договору обов`язкового страхування, тільки водію транспортного засобу, який є забезпеченим, тобто має поліс страхування цивільно-правової відповідальності.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що він, як інвалід війни, звільнений від обов`язкового страхування та його цивільно-правова відповідальність уважається застрахованою МТСБУ, а тому він у межах його порушених прав як законний користувач транспортного засобу «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_2 правомірно просить стягнути матеріальний збиток саме з МТСБУ.

Проте, з такими доводами колегія не погоджується з огляду на наступне.

Як установлено судом, договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_1 щодо автомобіля марки «Dacia Sandero» з реєстраційним номером НОМЕР_2 не укладався.

Відповідно до ст. 39 «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із п 41.1. ст. 41 «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;

в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи;

г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;

ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

Згідно із п. 1.7. ст. 1 «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Базуючись на зазначених нормах права, суд дійшов вірного висновку, що МТСБУ здійснює відшкодування шкоди за рахунок коштів фонду захисту потерпілих у разі відсутності у винної особи договору обов`язкового страхування, тільки водію транспортного засобу, який є забезпеченим, тобто має поліс страхування цивільно-правової відповідальності.

Так, договір страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортного засобу марки «Dacia Sandero», державний номерний знак НОМЕР_2 , не був укладений з ОСОБА_1 , який керував автомобілем на момент настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 13.1. ст. 13 «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Так, можливість відшкодування шкоди потерпілому, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди згідно ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена у випадку, якщо винуватцем дорожньо-транспортної пригоди був би учасник бойових дій, який звільнений від обов`язку страхування своєї цивільно-правової відповідальності, а оскільки ОСОБА_1 в даній події є потерпілою особою, виплата відшкодування за рахунок коштів МТСБУ на нього не розповсюджується. Отже, у відповідача МТСБУ не виникло обов`язку виплати позивачам вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Отже, враховуючи наведене, вірним та обґрунтованим є висновок суду, що позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає, а отже, слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай