КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 361/4554/16-ц

провадження №22-ц/824/15117/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2017 року /суддя Сердинський В.С./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя. З урахуванням зменшення позовних вимог, просила суд поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме:

- визнати за нею право власності на: 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1714 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер земельної ділянки :01:088:0026 вартістю 210 000 грн.;

- 1/2 частку незавершеного будівництва житлового будинку та господарської будівлі, загальною площею 164,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 374 572 грн.;

- 1/2 частку автомобіля RENAULT модель KANGOO 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 156 000 грн.

Залишити у власності ОСОБА_3 :

- 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1714 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер земельної ділянки: :01:088:0026 - 210 000 грн.;

- незавершене будівництво житлового будинку та господарської будівлі, загальною площею 164,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 374 572 грн.;

- 1/2 частку автомобіля RENAULT модель KANGOO 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 156 000 грн.

Виділити ОСОБА_3 у власність незавершене будівництво житлового будинку та господарські будівлі, загальною площею 164,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 749 144 грн., стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . 374 572 грн. компенсацію в рахунок вартості 1/2 частини незавершеного будівництва житлового будинку та господарської будівлі, загальною площею 164,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною вартістю 749 144 грн.

Виділити ОСОБА_3 у власність автомобіль марки «RENAULT» модель «KANGOO» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 156 000 грн., стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 78 000 грн. 00 коп. компенсацію в рахунок вартості 1/2 частини автомобіля марки «RENAULT» модель «KANGOO» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . / т. 1 а.с.69-71/

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано об`єктом спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 :

- земельну ділянку площею 0,1714 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер земельної ділянки: :01:088:0026, яка відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ №200623, була надана відповідачу ОСОБА_3 на підставі рішення Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області від 31 липня 2006 року №47 (3 сесія 5 скликання);

- незавершене будівництво житлового будинку та господарської будівлі, яке велось згідно із законом на підставі дозвільних документів, загальною площею 164,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною ринковою вартістю разом із земельною ділянкою 749 144 грн.;

- автомобіль марки «RENAULT», модель «KANGOO» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , орієнтовною ринковою вартістю 156 000 грн.

Поділено спільне сумісне майно подружжя, а саме:

- земельну ділянку площею 0,1714 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер земельної ділянки: :01:088:0026, яка відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ №200623, була надана відповідачу ОСОБА_3 на підставі рішення Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області від 31 липня 2006 року №47 (3 сесія 5 скликання);

- незавершене будівництво житлового будинку та господарської будівлі, яке велось згідно із законом на підставі дозвільних документів, загальною площею 164,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною ринковою вартістю разом із земельною ділянкою 749 144 грн.;

- автомобіль марки «RENAULT», модель «KANGOO» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , орієнтовною ринковою вартістю 156 000 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на:

- 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1714 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер земельної ділянки: :01:088:0026, яка відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ №200623, була надана відповідачу ОСОБА_3 на підставі рішення Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області від 31 липня 2006 року №47 (3 сесія 5 скликання);

- 1/2 частку незавершеного будівництва житлового будинку та господарської будівлі, загальною площею 164,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною ринковою вартістю разом із земельною ділянкою 749 144 грн.;

- 1/2 частку автомобіля марки «RENAULT», модель «KANGOO» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , орієнтовною ринковою вартістю 156 000 грн.

Залишено у власності ОСОБА_3 :

- 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1714 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер земельної ділянки: :01:088:0026, яка відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ №200623, була надана відповідачу ОСОБА_3 на підставі рішення Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області від 31 липня 2006 року №47 (3 сесія 5 скликання);

- 1/2 частку незавершеного будівництва житлового будинку та господарської будівлі, загальною площею 164,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною ринковою вартістю разом із земельною ділянкою 749 144 грн.;

- 1/2 частку автомобіля марки «RENAULT», модель «KANGOO» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , орієнтовною ринковою вартістю 156 000 грн.

Виділено ОСОБА_3 у власність незавершене будівництво житлового будинку та господарської будівлі, загальною площею 164,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною ринковою вартістю разом із земельною ділянкою 749 144 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму компенсації в розмірі 374 572 грн. в рахунок вартості 1/2 частини незавершеного будівництва житлового будинку та господарської будівлі, загальною площею 164,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною ринковою вартістю разом із земельною ділянкою 749 144 грн.

Виділено ОСОБА_3 у власність автомобіль марки «RENAULT», модель «KANGOO» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , орієнтовною ринковою вартістю 156 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму компенсації в розмірі 78 000 грн. 00 коп. в рахунок вартості 1/2 частини автомобіля марки «RENAULT», модель «KANGOO» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , орієнтовною ринковою вартістю 156 000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 000 грн. / т. 1 а.с. 102-107/

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 липня 2017 року рішення залишено без змін. /т. 1 а.с. 153-160/

Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 липня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційним судом наголошено на тому, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, вирішили питання про розподіл майна із проведенням відповідачем компенсації, не встановивши безпосередньо згоди відповідача, який в апеляційній та касаційній скаргах заперечував поділ майна у такий спосіб. За таких умов, враховуючи відсутність згоди сторін на поділ спільного сумісного майна у спосіб, визначений у позові, суди мали б визначити за сторонами лише право власності на ідеальні частки (по 1/2 його частки) без реального розподілу майна.

При повторному перегляді справи, апеляційним судом встановлено наступне.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, ОСОБА_3 посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що земельна ділянка була ним набута шляхом приватизації та є його особистою власністю. Незавершений будівництвом будинок взагалі не є об`єктом права власності, оскільки будинок не введено в експлуатацію, а законодавством не передбачено визнання права власності на недобудоване нерухоме майно. В частині визнання спільною сумісною власністю автомобіля, позивачкою не було доведено, що він був придбаний за спільні кошти, а належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу але й спільною участю подружжя коштами або працею в набуття майна, що підтверджується правовою позицією ВСУ у справі №6-1568цс16. Наголошував також і на тому, що вартість майна, що підлягає поділу необхідно встановлювати виходячи з його реальної вартості а не орієнтовної, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим.

Представник відповідача звернувся з додатковими поясненнями до апеляційної скарги, з урахуванням рішення касаційної інстанції, вказуючи про те, що він категорично заперечує стягнення грошової компенсації та не заперечує проти визнання права спільної сумісної власності на автомобіль, його розподіл пропорційно у частках без вирішення питання грошової компенсації, оскільки експертна грошова оцінка автомобіля не проводилась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з постановленням нового рішення, на підставі наступного.

Судом встановлено, що з 04 квітня 1985 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2016 року /т. 1 а. с. 10/.

Позивач зазначає, що під час перебування у шлюбі сторони у власність набули таке майно, що підлягає розподілу: земельну ділянку площею 0,1714 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер: :01:088:0026, яка відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 200623 була надана відповідачу ОСОБА_3 на підставі рішення Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області від 31 липня 2006 року № 47 (3 сесія 5 скликання) (а. с. 37); незавершене будівництво житлового будинку та господарської будівлі, що велось на підставі дозвільних документів, загальною площею 164,2 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною ринковою вартістю разом із земельною ділянкою 749 144 грн (а. с. 72, 78-82); автомобіль «Renault Kangoo», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , орієнтовною ринковою вартістю 156 000 грн (а. с. 11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст. 60 СК України, про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності; ст. 70 СК України, про те, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Встановивши, що за час перебування у шлюбі ними було придбано майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме земельну ділянку площею 0,1714 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер земельної ділянки: :01:088:0026, незавершене будівництво житлового будинку та господарської будівлі, загальною площею 164,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною ринковою вартістю разом із земельною ділянкою 749 144 грн. та автомобіль марки «RENAULT», модель «KANGOO» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , орієнтовною ринковою вартістю 156 000 грн., суд першої інстанції поділив майно як просила позивачка, виділивши у власність відповідача вказане майно та стягнувши з відповідача компенсацію в сумі 374 572 грн та 78 000, 00 грн.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини четвертої статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Судом першої інстанції такої згоди не встановленою.

В запереченнях на позов та апеляційній скарзі відповідач висловлює свої заперечення проти позову у повному обсязі, вказує, що вимоги позову не ґрунтуються на вимогах закону та не підтверджені належними доказами. Зазначає, що земельна ділянка була ним набута шляхом приватизації та є його особистою власністю. Незавершений будівництвом будинок взагалі не є об`єктом права власності, оскільки будинок не введено в експлуатацію, а законодавством не передбачено визнання права власності на недобудоване нерухоме майно. В частині визнання спільною сумісною власністю автомобіля, в додаткових поясненнях до апеляційної скарги, заперечує орієнтовну вартість майна, визначену позивачкою та наголошує на розподілі автомобіля пропорційно у частках без вирішення питання грошової компенсації.

Таким чином, з наведеного не вбачається згоди відповідача на виділення йому у власність половини вище вказаного майна та стягнення з нього компенсації, оскільки він оспорює спільність майна.

Суд першої інстанції не дослідив обставини справи у повному обсязі та не встановив згоди відповідача на стягнення з нього компенсації позивачці за її частку у майні.

Щодо обсягу та спільності майна, суд першої інстанції також дійшов помилкових висновків.

Визначаючи земельну спільною власністю подружжя, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 отримав земельну ділянку площею 0,1714 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом приватизації, а тому вона не може бути віднесена до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

Водночас таких позовних вимог позивачкою не заявлено.

Зазначаючи незавершене будівництво житлового будинку та господарської будівлі, загальною площею 164,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд першої інстанції також дійшов передчасних висновків про його поділ.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Таким чином, за позовом дружини як члена сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16 та підтверджені в постановах Верховного суду, зокрема: від 20 лютого 2019 року по справі № 556/290/17-ц, провадження № 61-1199св17 (ЄДРСРУ № 80223886), від 27 лютого 2019 року по справі № 567/147/16-ц, провадження № 61-8500св18 (ЄДРСРУ № 80330423).

Водночас, звертаючись з вимогами про поділ незавершеного будівництва, позивач не надала доказів станом на дату звернення, щодо ступеня готовності будинку, з урахуванням чи можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і чи технічно можливо довести до кінця будівництво.

Наданий висновок про орієнтовну вартість майна, з огляду на те, що відповідач заперечує стягнення з нього компенсації вартості частки, суд не може прийняти до уваги, оскільки в даному випадку позивачу залишається лише право поділу часток.

В частині щодо визнання права спільної сумісної власності на автомобіль RENAULT модель KANGOO 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , висновки суду першої інстанції також не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, в обґрунтування спільності власності на спірний автомобіль, позивачем надано копію технічного паспорту, що жодним чином не доводить ані моменту придбання автомобіля, ані його вартості. Вказівка на орієнтовну вартість у 156 000 грн не підтверджена належними доказами, а суд першої інстанції, взявши до уваги не підтверджені доказами дані позивача, обґрунтував своє рішення на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України / в редакції станом на 04.04.2017 р./, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Позивачем, в обґрунтування її права спільної сумісної власності на автомобіль RENAULT модель KANGOO 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , жодного доказу не надано.

Водночас, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, представник відповідача не заперечував проти того, що автомобіль RENAULT модель KANGOO 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю подружжя та просив поділити його без визначення компенсації вартості його частки у зв`язку з відсутністю експертної оцінки.

Відповідно до статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Оскільки відповідач визнає, що автомобіль RENAULT модель KANGOO 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , придбаний за договором купівлі-продажу у 2005 році, є спільною сумісною власністю подружжя, домовленість щодо розпорядження автомобілем відсутня, на компенсацію відповідач не погоджується, з урахуванням роз`яснень касаційної інстанції, колегія суддів доходить висновку про визнання за кожним по 1/2 частині права власності на спірний автомобіль, оскільки річ є неподільною.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволенні позовних вимог, в частині визнання об`єктом спільної сумісної власності автомобіль RENAULT модель KANGOO 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та визначення за кожним по 1/2 його частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, а саме пропорційному стягненню з позивача на користь відповідача 3522 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2017 року - задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2017 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати об`єктом спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 автомобіль марки «RENAULT», модель «KANGOO» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобіля марки «RENAULT», модель «KANGOO» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Залишити у власності ОСОБА_3 1/2 частку автомобіля марки «RENAULT», модель «KANGOO» 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3 522 /три тисячі п`ятсот двадцять дві/ гривні.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: