Провадження № 2-з/522/818/19

УХВАЛА

про забезпечення позову

27 листопада 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б,

при секретарі судового засідання Маланчової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом :

-заборони ОСОБА_3 вчиняти буд-які дії спрямовані на відчуження у будь-який спосіб об`єкта незавершеного будівництва, або прав на нього, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 ;

-Накладення арешту на земельну ділянку площею, 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :41:018:0041 та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ;

-заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер: :41:018:0041.

В обґрунтування заяви зазначено, що 16 квітня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб та Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . У фактичних відносинах без реєстрації шлюбу сторони проживали з 2000 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_1 . Під час шлюбу була отримана земельна ділянка , 0, 1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер: :41:018:0041, державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 3 464095 від 01.10.2001 року, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

19.02.2002 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м.Одеси було надано дозвіл на виконання будівельних робіт № 98/02, після чого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за спільні кошти був побудований будинок, загальною площею 495,1 кв.м., житловою площею 155 9 кв.м. відповідно до технічного паспорту від 01.08.2014 року. До теперішнього часу будинок не введено до експлуатації та не зареєстровано право власності.

Оскільки до теперішнього часу будинок не прийнятий до експлуатації, право власності на вказаний будинок не зареєстровано, заявник позбавлена можливості здійснити дії щодо реєстрації права, вважаю.

Згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто, шлюбний контракт не укладався, будь-якої домовленості відносно розподілу майна немає.

Тому, заявник вважає, що будинок АДРЕСА_1 загальною площею 495,1 кв.м., житловою площею 155,9 кв.м., збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя з дотриманням будівельних норм, будівництво не було самочинним та земельна ділянка, 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :41:018:0041 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та підлягає поділу та з цих підстав буде в подальшому буде подано позов, а до подання позову відповідач може вчинити дії з реалізації будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :41:018:0041, тому невжиття заходів забезпечення позову, виходячи із предмету позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання вподальшому рішення суду.

У судове засідання 27 листопада 2019 року з`явився представник заявника заявлені вимоги підтримала та просила суд задовольнити у повному обсязі.

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, вислухавши пояснення представника заявника, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню входячи з наступного.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Предметом майбутнього позову має бути визнання права спільної сумісної власності.

Окрім, іншого, майно, на яке пропонується накласти арешт, є саме земельна ділянка площею, 0,1000 га, яка знаходить за адресою : АДРЕСА_1

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про його часткове обгрунтування, тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, для відновлення прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

Виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, а також з тим, що в суду є всі підстави вважати, що невжиття цих заходів забезпечення позову може утруднити або зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, суд вважає за можливим забезпечити позов шляхом накладенням арешту на земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :41:018:0041; заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, іншим особам та органам, а також будь-яким особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме майно, а саме, земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :41:018:0041.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Стосовно застосування судом зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Застосовані судом заходи забезпечення позову не спричинять в подальшому збитків відповідачу, тому суд вважає застосування зустрічного забезпечення не доцільним.

При викладених обставинах та керуючись ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом:

накладенням арешту на земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :41:018:0041.

заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, іншим особам та органам, а також будь-яким особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме майно, а саме, земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :41:018:0041.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Копію ухвали для виконання направити до Першого Приморського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області ( 65026, м. Одеса, Польський узвіз, 6) Управлінню державної реєстрації юридичного Департаменту Одеської міської ради ( 65000, м. Одеса, вул. Черняховського, 6.) та сторонам для відома.

Роз`яснити заявнику положення ч. 4 ст. 152 ЦПК України, згідно якої він має пред`явити позов протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Свячена Ю.Б.