"12" березня 2019 р. Справа № 363/1698/17
УХВАЛА

12 березня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,
за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди,

встановив:

8.01.2019 року позивач заявив відвід головуючому з мотивів порушення порядку повторного автоматичного розподілу заяви ОСОБА_5 після судді Рудюка О.Д. й неможливості на думку позивача переглядати заочне рішення, яке набрало законної сили, надання судом переваги в цьому відповідачу.

12.03.2019 року позивач заявив відвід головуючому з мотивів відкриття кримінального провадження №0000268 за ч. 1 ст. 375 КК України щодо ухвали від 26.12.2019 року.

Позивач до суду не прибув про причини своєї неявки всупереч вимог ст. 131 ЦПК України не повідомив.

Заслухавши заперечення представника відповідача, який ствердив, що заявлений відвід є безпідставним і необґрунтованим, дослідивши справу, суд дійшов наступного.

26.12.2018 року у справі в порядку ст. 288 ЦПК України постановлено ухвалу про скасування заочного рішення від 31.10.2017 року й справу призначено до судового розгляду. Ухвала про це є обґрунтованою і мотивованою, оскільки відсутній з поважних причин на заочному судовому розгляді відповідач посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Також слід зазначити, що дата 26.12.2019 року ще не настала.

При цьому суд зауважує, що інститут постановлення й перегляду заочного рішення покликаний забезпечити право відсутнього з поважних причин відповідача в подальшому бути вислуханим судом, подати докази, усно й публічно обстоювати свою позицію в суді.

Згідно вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Доводи заяви про відвід є бездоказовими і безпідставними, на обєктивних даних не ґрунтуються й мотивовані субєктивними оцінкою і ставленням сторони до тих чи інших процесуальних питань, що виникали при розгляді справи.

Дані про упередженість судді чи іншу зацікавленість у вирішенні цієї справи відсутні.

З викладених у відводі доводів суд не може погодитися з тим, що сторона позивача під час розгляду справи опинилася в менш вигідному становищі, а також з тим, що головуючий має прихільність чи упередженість до однієї із сторін.

Також слід зазначити, що заява ОСОБА_5 від 5.07.2018 року про перегляд заочного рішення підлягала передачі раніше визначеному судді Рудюку О.Д. в порядку п.п. 7 п. 21 Положення про автоматизовану систем документообігу суду, затвердженого рішенням Ради Суддів України від 26.11.2010 року № 30 (далі Положення), а в звязку з відсутністю цього судді (перебуванням у щорічній основній відпустці) і неможливістю розгляду справи, здійснено автоматичний розподіл цієї заяви в розумінні п.п. 31 п. 1 розділу ІІ, п. 3 розділу VІІІ Положення, що не є повторним автоматичним розподілом справи (п. 19 того ж розділу Положення).

Що стосується посилання у відводі на відкриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 375 КК України щодо ухвали від 26.12.2019 року, то сам тільки факт зазначення вказаного про упередженість судді свідчити не може, а посилання на це є необґрунтованими і немотивованими.

У той же час, суд звертає увагу на Рішення Ради Суддів України від 8.06.2017 року № 34 зі змінами згідно Рішення Ради Суддів України від 01.03.2019 року № 13, згідно якого подання учасником судового процесу заяви про вчинення суддею кримінального правопорушення за ст. 375 КК України не породжує ні потенційного, ані реального конфлікту інтересів щодо розгляду конкретної судової справи. Подання учасником будь-якого судового провадження заяви про внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань (ЄРДР) відомостей про скоєння суддею кримінального правопорушення до закінчення судового розгляду справи може свідчити про вплив на суд, у разі, коли це здійснюється як тиск на суддю з метою, зокрема, перешкодити виконанню суддями професійних обовязків або схилити їх до винесення неправосудного рішення, тощо, що може мати ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 376 КК України.

Слід зазначити, що ухвала про скасування заочного рішення не є судовим рішенням яким закінчено розгляд справи.

За таких умов суд вважає, що поданий відвід є необґрунтований, який має ознаки завідомо безпідставного та ознаки тиску на суд, що спрямований на затягування та перешкоджання розгляду справи.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що з мотивів висловлених у заяві, підстав для відводу судді, про які йдеться в ст. 36 ЦПК України, не встановлено, заява про відвід є необґрунтованою, що є підставою для зупинення провадження у справі й вирішення питання про відвід суддею визначеному у порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись статтями 36-40, 252, 260 ЦПК України,

ухвалив:

провадження у справі зупинити до вирішення питання про відвід.

Питання про відвід передати судді визначеному в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя