Справа № 628/3035/19
Провадження № 2/628/1316/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Волчек О.О.

за участю секретаря Дюкової Г.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп`янську цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», представник позивача: Савіхіна А.М., до ОСОБА_1 , представник відповідача : ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом в обґрунтування якого вказав на такі обставини.

26.01.2012 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписав анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, на підставі якої отримав кредит у розмірі 45000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач вказує на те, що при укладенні договору відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку та Правилами користування платіжною карткою, які викладені на офіційному сайті банку http://privatbank.ua, складають укладений кредитний договір. За умовами цього договору власник картрахунку, тобто відповідач, надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою банку та зобов`язалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, яким визнається короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме : надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, що відображено у складеному АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунку заборгованості.

Також позивач вказує, що за умовами договору погашення заборгованості за кредитними зобов`язаннями повинно було здійснюватися в наступному порядку: до "25" число кожного місяця відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) на погашення заборгованості за кредитом, однак відповідач у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України зобов`язання за вказаним договором не виконав, оскільки не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 14.08.2019 у розмірі 129771,44 грн., з яких: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 38014,96 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 84600,70 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 500,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн., 500грн. - штраф (фіксована частина), 6155,78 грн. - штраф (процентова складова). Крім того, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1946,57 грн.

Ухвалою суду від 09.10.2019 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

11.11.2019 року відповідачем ОСОБА_1 подано відзив, у якому він вказав про невизнання позовних вимог, оскільки тарифи, умови та правила надання банківських послуг, а також пам`ятка клієнта, на які АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилається в обґрунтування позову, ним не підписані, а отже не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки відсутні будь-які докази, що саме з ними він був ознайомлений при укладенні договору. Анкета-заява про надання банківських послуг не містить процентної ставки, а також іфсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. У даному випадку, також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.01.2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (03.10.2019), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільщ сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за неевоєчаене погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватиея як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідач вказав, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ним АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Крім того, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 26.01.2012 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). За таких обставин у цих відносинах не може йтися про прострочену заборгованість. Однак, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК 'України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Отже, ОСОБА_1 має повернути банку фактично отримані суми кредитних коштів. При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем погашено заборгованість за тілом кредита: 21650,05 грн., заборгованість за простроченим тілом кредита: 21083,18 грн., заборгованості по пені (штрафам), комісії: 1250,00 грн. Разом загальна сума погашеної заборгованості становить: 21650,05 грн. + 21083,18 грн. + 1250,00 грн. =43983,23 грн. Таким чином, сума заборгованості, погашена ОСОБА_1 - 43983,23 грн. - має бути врахована як сума повернення фактично отриманих ОСОБА_1 суми кредитних коштів. При цьому з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, не вбачається фактично отриманау ОСОБА_1 суми кредитних коштів ( а.с. 52-58).

Представник позивача АТ «ПриватБанк» Савіхіна А.М. до суду не з`явилася, разом з позовом надавала клопотання та у позові вказана про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити ( а.с. 4,35).

Відповідач ОСОБА_1 27.11.2019 року надав заяву про здійснення розгляду справи у його відсутності та за участю представника - адвоката Маслій Т.В., проти позову заперечує. Також представник позивача ОСОБА_2 надала заяву про проведення засідання без її участі, проти позову запречувала, вказавши, що вважає, що відповідачем сплачено банку 43983,23 грн, які є тілом кредиту, а отримано від банку 61272,89 грн, отже борг становить 17289,66 грн. Інші позовні вимоги не визнала.

Суд, з`ясувавши позиції учасників процесу та дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.

Встановлено, що у анкеті-заяві б/н від 26.01.2012 ОСОБА_1 виявив бажання про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та висловив намір оформити на своє банківську картку. При цьому, у даному документі не вказані розмір кредитного ліміту і процентів (а.с.8).

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, екземпляр якого згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua (а.с.8).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» : «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку з ресурсу Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщеного на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.9-24).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 14.08.2019 року становить 129771,44 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 38014,96 грн.; заборгованість по нарахованим відсоткам - 0,00 грн; нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 84600,70 грн.; заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 500,00 грн., а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), та 6155,78 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.3, 5-7).

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки вони не підписані відповідачем.

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У анкеті-заяві позичальника від 26.01.2012 року процентна ставка не зазначена, відсутні відомості щодо типу картки, отриманої самей ОСОБА_1 , бажаний кредитний ліміт не визначений. Довідок чи виписок по рахункам АТ КБ «Приватбанк» суду не надали.

Як убачається з наданого Банком розрахунку загальна сума погашеної заборгованості по кредиту складає: 21650,05 грн. + 21083,18 грн. + 1250,00 грн. = 43983,23 грн. Загальна сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості становить 43983,23 грн. У розрахунку є колонка «Витрати клієнтом кредитних коштів» та станом на 14.08.2019 року загальна сума витрат є 61272,89 грн., Отже, різниця між витратами по кредитній картці і внесеними коштами на погашення боргу становить 17289,66 грн ( 61272,89 грн - 43983,23 грн = 17289,66 грн).

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних.

Банком на підтвердження позовних вимог надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/, де визначено : пільговий період користування коштами, процентну ставку, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов) та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився та погодиіся з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 26.01.2012 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами, пенею, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Позовні вимоги щодо стягнення нарахованих відсотків банком не заявлені.

Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку, договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 цього Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг. Суд відхиляє доводи позивача щодо узгодження порядку нарахування та процентів за користування кредитом, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору та доходить висновку, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19.

Враховуючи викладене, керуючись засадами розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що відповідачем фактично отримані та використані кошти, однак в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідача частково обґрунтована, оскільки останній не виконав умов укладеного з ним договору і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 17289,66 грн., яка підтверджена розрахунком заборгованості.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по пені та також штрафів, що зазначені у розрахунку як складова заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 259,30 грн.

Керуючись ст. ст.2, 12, 13, 79-83, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 530, 611, ч. 2 ст.1050, 1054 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», представник позивача: Савіхіна А.М., до ОСОБА_1 , представник відповідача : ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Куп`янськ-Вузловий, Куп`янської міськради, Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», розташованого за адресою: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, код юридичної особи у , заборгованість по Кредитному договору б/н від 26.01.2012 року станом на 14.08.2019 року в розмірі 17289,66 грн, а також 259,30 грн. судового збору, а всього 17548,96 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

У відповідності до ч.1 ст. 354 ЦПК України якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений вище строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

На виконання вимог ч. 10 ст. 272 ЦПК України суд повідомляє учасникам справи веб-адресу сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою вони можуть отримати інформацію по даній справі: http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023/gromadyanam/csz/.

Повний текст рішення суду виготовлений 02.12.2019 року.

Головуючий О.О.Волчек