Справа № 2-350/11 Головуючий у 1 інстанції: Пещук Р.Й.
Провадження № 22-ц/811/1521/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м.Львів

Справа №2-350/11

Провадження № 22ц/811/1521/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Бориславського міського суду Львівської області, ухвалене у м. Бориславі 30 червня 2011 року (суддя Пещук Р.Й.),

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

ПАТ «ПроКредит Банк» звернувся з позовом про стягнення з відповідачів на його користь заборгованості за кредитним договором № 3.22470 від 30 липня 2008 року, гривневий еквівалент якої за курсом НБУ на дату розрахунку заборгованості становить 77 244,59 грн., 772,45 грн.; судового збору та 120 грн. витрат з інформаційно- технічного забезпечення. В обґрунтування позову посилається на те, що між ним (позивачем) та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 3.22470 від 30 липня 2008 року та договір № 1 від 1 червня 2009 року про внесення змін до кредитного договору, відповідно до якого ОСОБА_2 надано кредит в сумі 6 000 доларів США, процентна ставка - 21 % річних, на строк 24 місяці. Факт видачі кредиту підтверджується меморіальним ордером № 2928_32 від 30 липня 2008 року. Зазначає, що відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 як позичальник зобов`язувалась здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені цим договором платежі у порядку, визначеному кредитним договором №1. Стверджує, що відповідач порушила умови кредитного договору, не забезпечила своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість. Вказує, що п. 3.2.1. кредитного договору передбачено, що кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі прострочення погашення грошових зобов`язань за цим договором тривалістю більш ніж 3 (три) банківські дні. Пунктом 3.6. цього договору передбачено, що при прострочені погашеннь грошових зобов`язань за цим договором тривалістю більш ніж 30 (тридцять) календарних днів позичальник зобов`язаний повністю достроково погасити кредит не пізніше ніж через три банківські дні з дати настання тридцятого дня прострочення незалежно від того чи кредитор пред`явив йому вимогу, якщо інше не буде погоджено з кредитором. При цьому кредитор вправі самостійно та без повідомлення позичальника приймати рішення про збільшення строку прострочення, необхідного для такого дострокового погашення чи строку в який має бути здійснено таке погашення. Зазначає, що 21 лютого 2011 року позивач надіслав відповідачу вимогу про повне дострокове погашення кредиту № 133/11. Стверджує, що ОСОБА_2 не погасила заборгованість. П. 5.3. кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення встановлених цим договором строків погашення грошових зобов`язань позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,5 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 (п`ятнадцять) грн. у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, вказаний розмір пені збільшується до 1 % за умови подання кредитором відповідного повідомлення позичальнику про таке збільшення. Зазначає, що у відповідача утворився борг у розмірі 77 244,59 грн. В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором із АТ «ПроКредит Банк» було укладено договори поруки з поручителем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Вказує, що згідно договорів поруки ОСОБА_2 і поручителі відповідають перед АТ «ПроКредит Банк» як солідарні боржники. Просить позов задовольнити.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 30 червня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором № 3.22470 від 30 липня 2008 року гривневий еквівалент якої за курсом НБУ на дату розрахунку заборгованість становить 77 244,59 грн., а також судові витрати.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . Зазначає, що таке є незаконним, необґрунтованим; прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд. Зазначає, що якщо боржник має декілька поручителів, і укладено окремі договори поруки, то кредитор стягує борг з кожного поручителя окремо, враховуючи правосуб`єктність за відповідним видом судочинства.Стверджує, що якщо за умовами окремих договорів поруки поручителі взяли на себе зобов`язання самостійно відповідати перед кредитором за виконання грошових зобов`язань боржником за кредитним договором, то кредитна заборгованість підлягає стягненню з кожного поручителя окремо, а не з усіх поручителів у солідарному порядку.Вказує, що у відповідності до розрахунку позову 77 244,59 грн. - це основний борг та передбачена кредитним договором пеня у розмірі 0,5 відсотків від суми непогашеної заборгованості, яка також вказана у твердій грошовій сумі. Не погоджується із розрахунком позивача. Зазначає, що судовий збір не має сплачуватися, оскільки позивач є споживачем банківських послуг в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. А спір виник саме із договору про надання споживчого кредиту.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що між позивачем ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 3.22470 від 30 липня 2008 року та договір № 1 від 1 червня 2009 року про внесення змін до кредитного договору, відповідно до чого ОСОБА_2 надано кредит в розмірі 6 000 доларів США, процентна ставка 21 % річних, на строк 24 місяці, що підтверджується меморіальним ордером № 2928_32 від 30 липня 2008 року.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 зобов`язувалась здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені цим договором платежі у порядку, визначеному кредитним договором.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Встановлено, що ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору та вимоги законодавства, не забезпечила своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого у неї утворився борг перед позивачем з тривалим простроченням.

Відповідно до ч. 2. ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 3.2.1. кредитного договору передбачено, що кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі прострочення погашення грошових зобов`язань за цим договором тривалістю більш ніж 3 (три) банківські дні.

Згідно із п.3.6. кредитного договору при прострочені погашень грошових зобов`язань за цим договором тривалістю більш ніж 30 (тридцять) календарних днів позичальник зобов`язаний повністю достроково погасити кредит не пізніше ніж через три банківські дні з дати настання тридцятого дня прострочення незалежно від того чи кредитор пред`явив йому вимогу, якщо інше не буде погоджено з кредитором. При цьому кредитор вправі самостійно та без повідомлення позичальника приймати рішення про збільшення строку прострочення, необхідного для такого дострокового погашення чи строку в який має бути здійснено таке погашення.

21 лютого 2011 року позивач звернувся до ОСОБА_2 із вимогою про повне дострокове погашення кредиту № 133/11 від 21 лютого 2011 року.

Пунктом 3.4. кредитного договору передбачено що позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит протягом п`яти банківських днів з дня відправлення вимоги, тобто на підставі вимоги повне погашення кредиту мало відбутися не пізніше 27 лютого 2011 року. ОСОБА_2 не погасила кредит.

Кредит видається на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 5.3. кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення встановлених цим договором строків погашення грошових зобов`язань позичальник сплачує кредитору штрафну пеню у розмірі 0,5 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 грн. у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, вказаний розмір пені збільшується до 1 % за умови подання кредитором відповідного повідомлення позичальнику про таке збільшення.

Позивачем надано разрахунок заборгованості по спірному кредиту, яка у гривневому еквіваленті становить 77 244, 59 грн. Зазначений розрахунок не спростовано належними та допустимими доказами.

В забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором із ПАТ «ПроКредит Банк» укладено договори поруки із поручителями ОСОБА_3 ( договір поруки № 3.22470-ДП-1 від 8 квітня 2009 року) та ОСОБА_1 (договір поруки № 3.22470-ДП від 30 липня 2008 року).

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позичальником порушено виконання умов договору щодо виконання кредитних зобов`язань, допущено заборгованість. Тобто допущено порушення зобов`язання, забезпеченого порукою. Відтак, позов є підставним і підлягає до задоволення.

Заборгованість належить стягнути солідарно з позичальника з кожним із поручителів.

Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Положеннями п. 5.3 договору № 1 про внесення змін до кредитного договору встановлено, що в разі прострочення встановлених строків погашення грошових зобов`язань позичальник сплачує кредитору штрафну пеню у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості.

Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином вимоги про стягнення з відповідачів пені за прострочення виконання грошового зобов`язання є обґрунтованим.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно. У разі укладення кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання, ч.3 ст. 554 ЦК України не застосовується.

У такому випадку кредитор має право пред`явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, відповідно до яких кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником, як солідарні боржники.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з поручителями укладено самостійні договори поруки і прийшов до висновку про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителів. З такими висновками погодитися не можна, оскільки поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою з причин відсутності підстав вважати поруку їхньою спільною відповідальністю перед кредитором.

Колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права; тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

З висновками суду про стягнення судових витрат порівну з кожного з відповідачів належить погодитися.

Керуючись ст. 141, ст. 367, п.1, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 375,376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 30 червня 2011 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитним договором № 3.22470 від 30 липня 2007 року в розмірі 77 244,59 грн., - скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) і ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 21677333, 03115, м.Київ, пр. Перемоги,107-А) заборгованість за кредитним договором № 3.22470 від 30 липня 2007 року в розмірі 77 244,59 грн. (сімдесят сім тисяч двісті сорок чотири грн.59 коп.).

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) і ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 21677333, 03115, м.Київ, пр. Перемоги,107-А) заборгованість за кредитним договором № 3.22470 від 30 липня 2007 року в розмірі 77 244,59 грн. (сімдесят сім тисяч двісті сорок чотири грн.59 коп.).

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 18 липня 2019 року.

Головуючий

Судді