Провадження № 2/522/422/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Благодійного правозахисного фонду «Рутенія-Одеса» (м. Одеса, вул.. Приморська 35/9) в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) до Одеської міської ради (м.Одеса, пл. Думська 1), до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ), третя особа Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (м.Одеса, вул. Канатна 83) про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, та за позовною заявою ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) до Одеської міської ради ( м. Одеса, пл. Думська, 1), Виконавчого комітету Одеської міської ради (м. Одеса, пл. Думська, 1) , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ), третя особа Управління охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації ( м.Одеса, вул. Канатна 83) про зобов`язання вчинити дії, скасування рішення, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться справа за уточненим позовом Благодійного правозахисного фонду «Рутенія-Одеса» в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Одеської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, відповідно до якого позивач просив суд:

- визнати нечиним та скасувати п. 13 рішення виконавчого Комітету Жовтневої районної адміністрації народних депутатів № 393 від 08.05.1995 року «Про реконструкцію кв. АДРЕСА_4 з використанням приміщення горища площею 69,1 кв.м. під жилі кімнати»;

- зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_3 у вільному користуванні горищем, яке розташоване над кв. АДРЕСА_5 шляхом приведення приміщення горища площею 69,1 кв.м. згідно до проектної документації будинку 1994 р., зокрема демонтажу встановлених стін та конструкцій за власний рахунок;

- зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 усунути наслідки залиття підвалу будинку АДРЕСА_6 , який розташований під квартирою АДРЕСА_7 , шляхом відповідного комплексного ремонту підвалу та відновлення фундаменту і капітальних стін, які постраждали від багаторічного заливу у квартирі АДРЕСА_8 , де мешкають сімї ОСОБА_7 та ОСОБА_8

- зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 демонтувати зношений чавунний ліжак каналізаційну трубу на першому поверсі квартири № АДРЕСА_9 та відновити у двір та під сходи штатні вентиляційні канали, для належної проточної вентиляції підвалу.

- стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 300 000 гривень.

ОСОБА_6 також звернулась зі самостійним позовом до Одеської міської ради, Виконавчий комітет Одеської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Управління охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, у якому просила суд:

- визнати частково нечинним рішення виконавчого Комітету Жовтневої районної адміністрації народних депутатів № 393 від 08.06.1995 року «Про затвердження рішень Міжвідомчої комісії» щодо надання дозволу ОСОБА_4 на реконструкцію квартири АДРЕСА_4 з використанням приміщення горища площею 69,1 кв.м. під жилі кімнати»;

- зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні горищем будинку АДРЕСА_6 шляхом приведення приміщення горища площею 69,1 кв.м. згідно до проектної документації будинку 1994 р., зокрема демонтажу встановлених стін та конструкцій за власний рахунок;

- зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 усунути наслідки залиття підвалу будинку АДРЕСА_6 , (який розташований під квартирою ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ) шляхом відповідного комплексного ремонту підвалу;

- зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 здійснити належний ремонт санітарно-технічних комунікацій квартири АДРЕСА_10 та відновити у двір і під сходами штатні вентиляційні канали;

- стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на її користь моральну шкоду у розмірі 300 000 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2018 року, вказана цивільна справа була прийнята до розгляду суддею Шенцевою О.П., згідно повторного авторозподілу, у зв`язку із звільнення з посади судді ОСОБА_9 , на підставі розпорядження керівника апарату суду №2064/18 від 20.04.2018 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засідання позови не визнав, просив в їх задоволенні відмовити.

Представник Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив у задоволенні позовів відмовити та слухати справу у його відсутність.

Інші сторони у судове засідання не з`явились.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінивши подані докази та дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, про те, що позовні вимоги Благодійного правозахисного фонду «Рутенія-Одеса» в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та позов ОСОБА_6 обґрунтовані, доведені та підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_7 належать ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про право власності. У користуванні ОСОБА_3 також знаходиться підвальне приміщення площею 11.7 кв.м.

Користувач квартири АДРЕСА_11 є ОСОБА_1 .

Власником квартири АДРЕСА_12 є ОСОБА_4

Рішенням Міжвідомчої комісії виконкому Жовтневої райради народних депутатів № 6/06 від 01.06.1995 року був наданий дозвіл на реконструкцію квартири АДРЕСА_4 з використанням приміщення горища, над житловими кімнатами ОСОБА_4 , згідно проекту.

Пунктом 13 рішення виконавчого Комітету Жовтневої районної адміністрації народних депутатів № 393 від 08.06.1995 року «Про затвердження рішення Міжвідомчої комісії виконкому», було вирішено затвердити рішенням Міжвідомчої комісії виконкому Жовтневої райради народних депутатів № 6/06 від 01.06.1995 року, та дозволити ОСОБА_4 реконструкцію кв. АДРЕСА_4 з використанням приміщення горища площею 69,1 кв.м., розташованого над площею квартири з пристроєм балкону, згідно проекту.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо визнання частково недійсним рішення виконавчого Комітету Жовтневої районної адміністрації народних депутатів № 393 від 08.06.1995 року, суд виходить з того, що ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Конституцією України та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Таким чином, суду не надано жодних доказів того, що відповідачкою ОСОБА_4 було приведена самовільна реконструкція приміщень квартири, оскільки вона отримана дозвіл на реконструкцію квартири АДРЕСА_4 з використанням приміщення горища, над житловими кімнатами ОСОБА_4 , згідно проекту, а тому у суду не має підстав для часткового скасування рішення виконавчого Комітету Жовтневої районної адміністрації народних депутатів № 393 від 08.06.1995 року.

Крім того, суд відмовляє у задоволенні вимог щодо у вільному користуванні горищем, яке розташоване над кв. « АДРЕСА_5 шляхом приведення приміщення горища площею 69,1 кв.м., оскільки відповідач володіє ним на законних підставах.

Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи № 049/16 від 25.03.2016 року, вологість приміщень квартир № 1,4 та 12 та підвалу вперше зареєстрована у 2001 році та прожовується, причиною її є несправність каналізаційного ліжака в приміщенні санвузла першого поверху квартири АДРЕСА_9 ; допустиме значення вологи в житловій кімнаті квартири АДРЕСА_7 перевищені, кімната непридатна для проживання; вентиляційні канали, які існували раніше, що виходять із приміщення підвалу під сходи парадної забудовані під час реконструкції квартири АДРЕСА_9 , чим перекрита вентиляція підвального приміщення та вхідного вузла; перевищений рівень вологості приміщень квартир № 1 та № 4 та підвального приміщення. Також, незадовільний технічний стан конструкцій напряму залежить від проникнення вологи із несправного каналізаційного ліжака приміщення санвузла, що знаходиться на першому поверсі квартири АДРЕСА_9 та відсутності вентиляції; обладнання каналізаційного ліжака санвузла на першому поверсі квартири № 12 суперечить діючим санітарним нормам.

З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно з перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач -відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору, наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

На підставі наведеного, суд вважає, що висновком судової інженерно-технічної експертизи № 049/16 від 25.03.2016 року встановлено наявність вологи у квартирах АДРЕСА_13 , яка напряму залежить від проникнення вологи із несправного каналізаційного ліжака приміщення санвузла, що знаходиться на першому поверсі квартири АДРЕСА_9 та відсутності вентиляції.

Тому позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 усунути наслідки залиття підвалу будинку АДРЕСА_6 , шляхом відповідного комплексного ремонту підвалу та відновлення фундаменту і капітальних стін, які постраждали від багаторічного заливу у квартирі АДРЕСА_8 , де мешкають сімї Розовайкіних та ОСОБА_11 , а також демонтування зношеного чавунного ліжака каналізаційної труби на першому поверсі квартири АДРЕСА_9 , відновлення у двір та під сходи штатних вентиляційних каналів для належної проточної вентиляції підвалу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 , то зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 23 ЦКУ, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

В Пленумі Верховного Суду України, п. 2 постанови від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, при порушенні зобов`язань, що підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, якими врегульовано такі зобов`язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Суд вважає, що оскільки доведено, що у наслідок неналежного сантехнічного обладнання квартири АДРЕСА_4 , позивачам довелось змінити свій образ життя, прикласти значні зусилля для відновлення своїх прав, а також враховуючи тривалий розгляд справи, моральна шкода підлягає стягненню з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 у розмірі 20 000 гривень, на кожного.

Крім того, стягненню з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 підлягають витрати за сплату експертного дослідження у розмірі 25 000 гривень

У відповідності до ч.2 ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права.

Відповідно до абз.5 п.5 рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16.04.2010 у справі №1-9/2009, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 р. кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Також суд зауважує, що ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Благодійного правозахисного фонду «Рутенія-Одеса» (м. Одеса, вул.. Приморська 35/9) в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) до Одеської міської ради (м.Одеса, пл. Думська 1), до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ), третя особа Управління культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (м.Одеса, вул. Канатна 83) про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Позов ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) до Одеської міської ради ( м. Одеса, пл. Думська, 1), Виконавчого комітету Одеської міської ради (м. Одеса, пл. Думська, 1) , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ), третя особа Управління охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації ( м.Одеса, вул. Канатна 83) про зобов`язання вчинити дії, скасування рішення, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 усунути наслідки залиття підвалу будинку АДРЕСА_6 , який розташований під квартирою АДРЕСА_14 та АДРЕСА_9 , шляхом відповідного комплексного ремонту підвалу та відновлення фундаменту і капітальних стін, які постраждали від багаторічного заливу у квартирі АДРЕСА_8 , де мешкають сімї ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 демонтувати зношений чавунний ліжак каналізаційну трубу на першому поверсі квартири № АДРЕСА_9 та відновити у двір та під сходи штатні вентиляційні канали для належної проточної вентиляції підвалу.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 витрати за сплату експертного дослідження у розмірі 25 000 гривень.

В іншій частині позову Благодійного правозахисного фонду «Рутенія-Одеса» в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовити

В іншій частині позову ОСОБА_6 відмовити

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

10.07.19