Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 242/4731/16-ц

провадження № 61-33491св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Олійник А. С. (суддя-доповідач)

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство Страхова Компанія «ВУСО»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ВУСО» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 січня 2017 року у складі судді Владимирської І. М. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 26 липня 2017 року у складі колегії суддів: Азевича В. Б., Біляєвої О. М., Мальованого Ю. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року Приватне акціонерне товариство Страхова Компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ СК «ВУСО», страховик) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позов обґрунтований тим, що 09 серпня 2016 року о 14 год 40 хв на 740+3 км а/д Селидове - Цукурине ОСОБА_1 ., керуючи транспортним засобом скутер «VIPER», державний номерний знак НОМЕР_1 , вчинив зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області у справі про адміністративне правопорушення № 242/3938/16 від 30 серпня 2016 року встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченогостаттею 124 КУпАП.

Під час перевірки страхового випадку ПрАТ СК «ВУСО» встановлено, що 09 серпня 2016 року близько 18 год 00 хв ОСОБА_1 звернувся до агента ПрАТ СК «ВУСО» ОСОБА_3 , яка від імені позивача здійснює продаж страхових полісів за адресою: АДРЕСА_1 , з проханням продати договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на його мопед «VIPER», державний номерний знак НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_1 зі строком його дії з 02 серпня 2016 року. Цю пропозицію ОСОБА_4 прийняла та виписала поліс серії АК / 0802620 на суму 110,16 грн.

Відповідно до пояснень ОСОБА_4 , зі слів ОСОБА_1 перед оформленням страхового полісу він здійснив ДТП. Прот переконувавїї, що у вчиненні ДТП його вина відсутня, а поліс необхідний для його оформлення. У момент оформлення страхового полісу на тілі ОСОБА_1 були наявні пошкодження.

Згідно з актом прийому-передачі бланків страхових документів від 03 серпня 2016 року № -15 бланк договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності надійшов до ОСОБА_4 лише 03 серпня 2016 року. Договір укладено після настання страхового випадку, що згідно з положеннями статті 29 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) є підставою для визнання його недійним.

Короткий зміст рішень суді першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26 липня 2017 року, у позові ПрАТ СК «ВУСО» відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, які були ними обумовлені. Будь-які підстави вважати, що правочин, чи окремий його пункт суперечать ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, суд не встановив.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ПрАТ СК «ВУСО» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій, просло скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Рух справи в суді касаційної інстанції

18 вересня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з розпорядженням від 06 червня 2019 року № 610/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року №7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не застосували до спірних правовідносин статтю 29 Закону № 85/96-ВР, згідно з якою договір страхування визнається недійсним і не підлягає виконанню також у разі, якщо його укладено після страхового випадку, а також пложень пункту 1 частини першої статті 998 ЦК України.

Суди безпідставно не взяли до уваги належний доказ - письмові пояснення страхового агента та письмове визнання відповідачем позовних вимог.

Позиції інших учасників справи

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що згідно з агентським договором від 05 травня 2016 року, укладеним між ПрАТ СК «ВУСО» та ОСОБА_3 , остання є уповноваженим представником страховика та діє в його інтересах за винагороду, виконує частину його страхової діяльності, пов`язаної з реалізацією договорів страхування.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 серпня 2016 року № АК/0802620 між ОСОБА_1 та ПрАТ СК «ВУСО» укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності зі строком дії до 01 серпня 2017 року. Забезпечений транспортний засіб скутер «VIPER», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 від 19 серпня 2016 року, під час її перебування на робочому місці за адресою: АДРЕСА_2 , 09 серпня 2016 року приблизно з 17 год 00 хв до 18 год 00 хв до неї звернувся ОСОБА_1 з проханням оформити поліс на належний йому скутер, строк дії якого починається не з 09 серпня 2016 року, а з 01 серпня 2016 року, оскільки декілька годин тому він вчинив ДТП, проте переконував, що його вина відсутня, поліс йому необхідний для оформлення ДТП. Вона оформила поліс зі строком дії з 02 серпня 2016 року, отримавши страховий платіж в сумі 110,16 грн. Умомент оформлення полісу на голові, руках і ногах ОСОБА_1 були помітні тілесні ушкодження.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області у справі про адміністративне правопорушення № 242/3938/16 від 30 серпня 2016 року встановлено, що 09 серпня 2016 року о 14 год 40 хв на 740+3 км а/д Селидове-Цукурине ОСОБА_1., керуючи транспортним засобом скутер «VIPER», державний номерний знак НОМЕР_1 , при виконанні зміни напрямку руху (розвороту) не переконався в безпеці руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався позаду по тій самій смузі у попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Встановлено винуОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП згідно з протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 898387 від 09 серпня 2016 року.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення без задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 16 Закону № 85/96-ВР договір страхування ? це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з частинами першої, другої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Порядок укладення і початок дії договору страхування визначено статтею 18 Закону № 85/96-ВР, відповідно до якої для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Згідно з пунктом 1.8. статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Отже, видача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування та досягли згоди щодо істотних умов договору, а також доказом того, що страховий платіж сплачений.

Загальні підставі недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України, згідно з якою підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: 1) його укладено після настання страхового випадку; 2) об`єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації.

Позивач просив визнати недійсним договір страхування у вигляді полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК /0802620 від 02 серпня 2016 року недійсним.

Верховний Суд виходить з того, що згідно з основними засадами судочинства ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(частина четверта статті 60 ЦПК України 2004 року).

Згідно з частиною четвертою статті 18 Закону № 85/96-ВР договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Вирішуючи спір, суди дослідили та надали оцінку доказам у справі.

Суди виходили з того, що у страховому полісі зазначена дата підписання - 01 серпня 2016 року, у довідці про ДТП від 10 серпня 2016 року є посилання на цей поліс, у поясненнях страховій компанії відповідач вказував, що страховий поліс він придбав 01 серпня 2016 року.

Згідно з полісомобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 серпня 2016 року № АК/0802620 страховий платіж у розмірі 110,16 грн сплачено 01 серепня 2016 року.

Суди виходили з того, що акт приймання-передачі бланків страхових полісів від 03 серпня 2016 року не є безспірним доказом про підписання страхового полісу до ДТП. Такого висновку дійшли на підставі оцінки доказів у їх сукупності.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені судами обставини щодо укладення договору страхування та оцінку доказів у справі.

Доводи касаційної скарги, що відповідач визнав позов є необгрунтованими з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, третьою, п`ятою статті 174 ЦПК України 2004 року позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Верховний Суд виходить з того, що визнання позову відповідачем спрямоване на закінчення процесу шляхом ухвалення сприятливого для позивача судового рішення.

Згідно із матеріалами справи у судових засіданнях у суді першої та апеляційної інстанції відповідач участі не брав.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції обгрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 не робив заяв про визнання позову у судовому засіданні, суд не роз`яснював йому наслідки цієї процесуальної дії відповідно до статті 174 ЦПК України 2004 року, тому відсутні підстави стверджувати про визнання позові відповідачем.

Згідно з частиною другою статті 60 ЦПК України 2004 року докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доводи касаційної скарги, що суд має повноваження викликати свідків для їх допиту, проте суд проігнорував надані докази є необгрунтованими з огляду на змагальність цивільного судочинства, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 10 ЦПК України 2004 року), обов`язок доказування покладається на сторін (частина перша статті 60 ЦПК України 2004 року), збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (частина друга статті 60 ЦПК України 2004 року).

З огляду на викладене Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги, які спрямовані на власне тлумачення норм матеріального права, переоцінку доказів у справі, проте встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 410, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ВУСО» залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 26 липня 2017 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А. С. Олійник

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко