КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8759/2019
У Х В А Л А

13 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Поліщук Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Бондарем Антоном Вікторовичем, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 березня 2019 року первісний позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 2 500 244,79 грн. В задоволенні зустрічних позовів відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, яка залишена без руху ухвалою Київського апеляційного суду від 20 травня 2019 року. В ухвалі вказано на необхідність сплатити 6538,20 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги, а також вказано на недоліки апеляційної скарги.

На виконання ухвали, скаржником усунуто недоліки апеляційної скарги, сплачено 1057,50 грн. судового збору, а в іншій частині необхідності сплати судового збору подана заява про відстрочення його сплати до ухвалення рішення у справі з посиланням на те, що скаржник не працює, у зв`язку із чим не має доходів для оплати судового збору у повному розмірі.

Однією з основних засад судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

У пункті 55 рішення у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх "цивільних прав та обов`язків" (Рішення ЄСПЛ у справі "Гоффман проти Німеччини" ("Hoffmann v. Germany") від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі "Кудла проти Польщі" ("Cudla v. Poland") від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Звертаючись із заявою про відстрочення сплати судового збору, представник скаржника у відповідності до вимог Закону не підтверджує інформації про поточний майновий стан його довірителя, який у відповідності до вимог Закону дав би можливість дійти обґрунтованого та підтвердженого документально висновку про можливість відстрочення плати судового збору.

З урахуванням викладеного, скаржнику пропонується доплатити судовий збір у розмірі, що визначений в ухвалі Київського апеляційного суду від 20 травня 2019 року або надати докази, які у відповідності до ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

Ураховуючи викладене слід продовжити строк для виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 20 травня 2019 року.

Керуючись ст.ст. 127, 185, 356, 357 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити ОСОБА_1 строк для виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 20 травня 2019 року - протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали, роз`яснивши, що у випадку невиконання вимог ухвали апеляційна скарга буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Поліщук