ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2019 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Муратової С.О.,
за участю секретаря Кіріяченко В.В.,
ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Харкова 13.11.2018 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_3, зареєстрований 07.12.2007 Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №928.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається, зокрема, на те що, 07.12.2007 вона уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 082102 від 07.12.2007, актовий запис № 928. Під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час дитина зареєстрована та мешкає разом з нею за адресою її реєстрації та проживання. Сумісне життя з відповідачем не склалося, приблизно з січня 2016 року та по теперішній час, вони припинили будь-яке ведення спільного господарства та, взагалі, припинили усілякі подружні стосунки. З моменту фактичного припинення їхнього з відповідачем шлюбу пройшов досить тривалий час, вони декілька разів намагалися поновити та відновити їх сімейні стосунки, але марно. Починаючи з січня 2016 року вони проживають окремо один від одного. Вважає, що подальше збереження їх родини та відновлення їх шлюбних стосунків є цілком не можливим, почуття любові та поваги один до одного втрачено остаточно, оскільки на протязі досить тривалого проміжку часу між ними не було взаєморозуміння та злагоди в родині. Враховуючи той факт, що на протязі досить тривалого проміжку часу порозуміння між нею та відповідачем по справі не було досягнуто, вважає, що наразі їх шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що для їхнього сина буде краще, якщо він після розірвання шлюбу залишиться жити разом з нею, а відповідач по справі матиме можливість відвідувати його та брати участь у вихованні дитини.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 05.12.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу; ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з призначенням в підготовче судове засідання (а.с. 8).
В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду 16.01.2019 надійшла заява від ОСОБА_1, в якій вона просить закінчити підготовче судове засідання за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з'явився, відзив чи клопотання до суду не подавав, повідомлявся про час та місце розгляду справи в підготовчому судовому засіданні у встановленому законом порядку.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 16.01.2018 закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначено справу до судового розгляду по суті у приміщенні Київського районного суду м. Харкова (м. Харків, вул. Валентинівська, 7-Б, 1 поверх, зал судових засідань №25) на 18.02.2019 о 14-00 год. (а.с. 25)
В судове засідання позивач не зявилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду справи, до канцелярії суду 18.02.2019 надійшла заява від позивача ОСОБА_5, в якій вона просить закінчити розгляд справи за її відсутності, у разі неявки відповідача винести заочне рішення. Позовні вимоги підтримує (а.с. 30).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду справи.
Судом на адресу відповідача неодноразово направлялись судові повістки про необхідність його явки в судове засідання (а.с. 22-23, 26, 27), проте, поштові повідомлення повернуті на адресу суду у звязку із закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 не зявився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, зокрема: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив.
Враховуючи заяву позивача від 18.02.2019 (а.с. 30) суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 082102 від 07.12.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №928 від 07.12.2007 (а.с. 6).
Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №159307 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 15.04.2009, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).
Згідно позовної заяви, подружжя господарство та побут ведуть окремо один від одного. Майнового спору на час розгляду справи між сторонами не має.
За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Щодо посилання позивача ОСОБА_1 на те, що згоди про утримання їх спільного сина між нею та відповідачем ОСОБА_2 не було досягнуто, суд вважає необхідним зазначити, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини в порядку, визначеному Сімейного кодексу України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 223, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 24,56,110,112 СК України, суд, -
Згідно ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення складено та підписано 11.03.2019.

Суддя