Справа № 462/6955/15-ц
У Х В А Л А

11 березня 2019 року Залізничний районний суд м.Львова у складі головуючої судді Румілової Н.М, при секретарі Шиманської Я.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львова скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, якою просить скасувати постанову державного виконавця Залізничного відділу Державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 від 2.04.2018 року про арешт його майна. Свої вимоги мотивував тим, що при винесення зазначеної постанови , якою накладено арешт на майно у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору у розмірі 11500 грн., державний виконавець не вчинив усіх дій , передбачених Законом України «Про виконавче провадження», чим порушив ст.56 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження». Загальна сума стягнення становить 11500грн., однак виконавець наклав арешт на все майно, не зробивши при цьому його опис, оцінку.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та розгляд справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома.

Державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та розгляд справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що заявлені боржником вимоги підлягають відмові з наступних підстав.

Судом встановлено, що Постановою ВП №54525847 від 18.08.2017 року державним виконавцем Залізничного ВДВС відкрито виконавче провадження за рішенням Залізничного районного суду м.Львова, яким зобовязано ОСОБА_3 і ОСОБА_1 власними силами і за рахунок власних коштів привести до попереднього стану самочинно реконструйовану квартиру №34 на вул.Широка,73 у м.Львові шляхом приведення самочинно розширеного балкону до попередніх розмірів 1,05 м на 3.50 м.

Згідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання.

Згідно положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надані широкі права та повноваження у процесі здійснення виконавчого провадження.

Згідно ст.27 п.3 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. За п.9 цієї статті виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд вважає дії державного виконавця правомірними, оскільки боржник ОСОБА_1 не надав відомості, що виконав рішення суду добровільно, він був попереджений державним виконавцем належним чином про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, визначених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав для задоволення вимог про визнання дій державного виконавця неправомірними суд не вбачає.

Керуючись ст. 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Залізничного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.М.Румілова