КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 372/3615/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13916/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 травня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Потабенко Л.В., по справі за позовом Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по послугам за утримання торгівельного місця, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь КП Обухівської міської ради «Обухівський ринок» суму заборгованості по послугам за утримання торгівельного місця в сумі 9 511,49 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. (а.с. 2-6, 30-34).

В обґрунтування вимог зазначав, що 01 вересня 2013 року між КП Обухівської міської ради «Обухівський ринок» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір №190 про надання послуг з утримання торгівельного місця для забезпечення здійснення торгівлі. Відповідно до п. 3 розділу ІІІ договору відповідач зобов`язувався своєчасно до 10 числа поточного місяця щомісячно сплачувати послуги ринку виходячи з 17,325 грн. з ПДВ грн. за день.

07 квітня 2015 року рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №226 позивачу був затверджений тариф за послуги ринку з утримання одного торгівельного місця на ринку по АДРЕСА_1 з розрахунку 2,30 грн. в день строком на три місяці, з 01 квітня 2015 року до 30 червня 2015 року. Рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №532 були внесені зміни до рішення №428 від 07 липня 2015 року та встановлено тариф 2,30 грн. в день на утримання торгівельного місця на ринку на три місяці з 01 липня 2015 року до 30 вересня 2015 року. У подальшому рішеннями виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області були продовжені строки дії тарифу на послуги ринку з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року включно.

27 листопада 2017 року відповідач звернувся до позивача з заявою про надання дозволу на демонтаж встановленого павільйону в зв`язку з припиненням підприємницької діяльності та для використання павільйону за межами ринку, у якій вказала, що зобов`язується сплатити заборгованість за послуги ринку, яка складала на той час становила 9 511,49 грн. Згідно з розрахунком позивачем було надано послуг на 12 670,89 грн., а сплачено відповідачем було тільки 3 300,20 грн., тому заборгованість складає 9 511,49 грн.

При підготовці позовної заяви до господарського суду позивач встановив, що відповідач припинив свою реєстрацію як суб`єкт підприємницької діяльності, а тому дана справа підлягає розгляду в цивільному порядку за місцем реєстрації відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що з січня 2013 року не займається діяльністю на ринку, про що письмовою заявою повідомляла керівництво КП Обухівської міської ради «Обухівський ринок» із наданням копій податкових декларацій про майновий стан і доходи, дана заява додається до матеріалів справи. Так, 23 листопада 2016 року було проведено державну реєстрацію припинення її підприємницької діяльності, про що 07 лютого 2017 року було письмово повідомлено керівництво позивача, про що свідчить заява від 02 лютого 2017 року, додатки та повідомлення про вручення. Також 07 липня 2017 року додатково письмовою заявою повідомила керівництво позивача про те, що припинила підприємницьку діяльність, не потребує комунальних послуг ринку, а також повідомила про те, що не бажає пролонгувати договір №190, оскільки не користується жодними послугами ринку. Інших договорів між сторонами не укладалось. У подальшому 27 листопада 2017 року на підставі письмової заяви торговий павільйон відповідача було демонтовано з території ринку.

Також заперечувала проти розрахунку заборгованості, оскільки сума вартості послуг залежить від кількості займаних торговельних місць: одне торговельне місце згідно Правил торгівлі на ринках м. Обухів та рішення виконкому Обухівської міської ради №733 від 06 серпня 2013 становить 2 кв.м. та вартість його обслуговування становить 3,30 грн. з ПДВ; в разі зміни вартості послуг, за згодою сторін, вартість підлягає зміні без переоформлення договору. Оплата за договором проводиться згідно виставлених рахунків щомісячно шляхом перерахування підприємцем на поточний рахунок КП Обухівської міськради «Обухівський ринок» до 10 числа поточного місяця. Якщо передплата не здійснена підприємцем згідно з даним договором протягом двох календарних місяців, ринок має право заборонити підприємцю здійснювати торговельну діяльність та розірвати умови договору в односторонньому порядку з винесенням питання на виконком Обухівської міської ради про зупинення дії рішення на встановлення торговельного павільйону та його демонтаж. Послуги ринку становлять 17,325 грн. в день з ПДВ.

Вказувала, що з розрахунку вбачається, що заборгованість по оплаті послуг виникла за період з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2018 року. Рахунки на оплату послуг не отримувала. Зазначила, що у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, які б підтвердили суму здійснених відповідачу нарахувань по договору, на підставі якого стягується заборгованість. Крім того, за період розрахунку було неодноразово змінено тарифи на оплату послуг ринку, проте, зміни у договір внесено не було, тому позивач не мав право змінювати вартість послуг в односторонньому порядку. Звертала увагу на те, що позивачем пропущено строки позовної давності, оскільки нарахування боргу здійснено з 01 січня 2015 року (а.с. 41-47).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 травня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» заборгованість по послугам за утримання торгівельного місця у розмірі 8 824,82 грн. та судові витрати у розмірі 1 633,37 грн. (а.с. 76, 77-81).

Не погодившись з рішенням районного суду, 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с. 89-99).

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що у пункті 3 договору сторони погодили, що зміна вартості послуг може бути проведена без переоформлення договору лише за згодою сторін. Натомість відповідач згоди на зміну вартості не надавала, а відповідні зміни у договір не вносилися. Вказувала, що існування рішень міської ради про зміну тарифів на послуги з утримання одного торгівельного місця на ринку є лише підставою для внесення відповідних змін до договору в частині коригування вартості вказаної послуги, але не засвідчує право позивача на зміну вартості послуги в односторонньому порядку. Також вказувала, що позивачем пропущено строки позовної давності, оскільки нарахування боргу здійснено з 01 січня 2015 року. Вважає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач платежі в повному обсязі на виконання умов договору не здійснювала, тому з урахування строків позовної давності з відповідача слід стягнути заборгованість за період з грудня 2015 року по листопад 2017 року в розмірі 8 824,82 грн.

Колегія суддів погодилась з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16 травня 2012 року відповідач ОСОБА_3 звернулася до Обухівського комунального підприємства «Ринок Піщана» з заявою про надання дозволу на переоформлення торгового павільйону площею 10,5 кв.м. на території ринку у зв`язку з його придбанням згідно договору купівлі-продажу від 16 травня 2012 року (а.с. 12).

07 червня 2012 року рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №684 було надано дозвіл ОСОБА_3 на встановлення торгового павільйону площею 10,5 кв.м. на території Обухівського комунального підприємства «Ринок Піщана» (а.с. 14).

28 березня 2013 року рішенням Обухівської міської ради Київської області №490-36, відповідно до статей 104,105,106,107 ЦК України, статей 26,60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», було припинено діяльність Обухівських комунальних підприємств «Ранковий ринок» та «Ринок Піщана» шляхом їх злиття та утворення КП Обухівської міської ради «Обухівський ринок». Відповідно до п. 5 рішення КП Обухівської міської ради «Обухівський ринок» є повним правонаступником Обухівських комунальних підприємств «Ранковий ринок» та «Ринок Піщана» (а.с. 15-16).

06 серпня 2013 року рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №733 КП Обухівської міської ради «Обухівський ринок» був затверджений тариф на послуги ринку з утримання одного торгівельного місця з розрахунку 3,30 грн. в день (а.с. 17).

01 вересня 2013 року між КП Обухівської міської ради «Обухівський ринок», в особі директора Мигаленко В.Л., та відповідачем, ОСОБА_3 був укладений договір №190 про надання послуг з утримання торгівельного місця для забезпечення здійснення торгівлі, що підтверджується копією договору. Відповідно до підпунктів «в»,«д» п. 3 розділу III договору відповідач зобов`язувався здійснювати оплату за договором згідно виставлених рахунків щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок позивача до 10 числа поточного місяця виходячи з 17,325 грн. з ПДВ в день (а.с. 18).

27 листопада 2017 року відповідач звернулася до КП Обухівської міської ради «Обухівський ринок» з заявою про надання дозволу на демонтаж встановленого павільйону на території позивача площею 10,5 кв.м., у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності та використанням павільйону за межами ринку. В поданій заяві відповідач вказав, що зобов`язується сплати заборгованість за послуги ринку (а.с. 19).

Окрім того, встановлено, що 23 листопада 2016 року було зареєстровано припинення державної реєстрації фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (а.с. 22-24).

До позовної зави КП Обухівської міської ради «Обухівський ринок» долучив виписку взаєморозрахунків по рахунку 36 за період з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2018 року з ОСОБА_2 , з якого вбачається, що за вказаний період заборгованість становила 9 511,49 грн. (а.с. 20-21)

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пп. «в», «д» п. 3 договору від 01 вересня 2013 року оплата за договором проводиться згідно виставлених рахунків щомісячно шляхом перерахування підприємцем на поточний рахунок КП Обухівської міськради «Обухівський ринок» до 10 числа поточного місяця. Якщо передплата не здійснена підприємцем згідно з даним договором протягом двох календарних місяців, ринок має право заборонити підприємцю здійснювати торговельну діяльність та розірвати умови договору в односторонньому порядку з винесенням питання на виконком Обухівської міської ради про зупинення дії рішення на встановлення торговельного павільйону та його демонтаж. Послуги ринку становлять 17,325 грн. в день з ПДВ.

При цьому в ході розгляду справи відповідачем було заявлено клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

У відповідності до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки.

Як встановлено положеннями ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами договору сплата платежів повинна здійснюватися відповідачем щомісячними фіксованими платежами з 1 по 10 число кожного місяця.

Оскільки за умовами договору відповідач мала виконувати зобов`язання з оплати послуг ринку з 1 по 10 число кожного місяця, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок сторони оплатити послуги частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку дії договору право сторони, яка надає послуги вважається порушеним з моменту порушення боржником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку дії договору згідно з частиною 5 статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом 22 листопада 2018 року. За таких умов, враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог про стягнення заборгованості лише за період у три роки, що передував зверненню з даним позовом до суду, по заявлену позивачем дату - 31 жовтня 2017 року.

Таким чином, колегія судді вважає правильним висновок суду про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 8 824,82 грн. за період з грудня 2015 року по 31 жовтня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач на час виникнення спірних правовідносин була фізичною особою-підприємцем, а тому до правовідносин слід застосовувати норми ГК України не заслуговують на увагу, оскільки наявність такого статусу не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах.

Крім того, за наданими відповідачкою доказами припинено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с. 56).

Доводи апелянта про недодання позивачем первинних фінансових документів не спростовують висновок районного суду про наявність заборгованості відповідачки за укладеним нею вищевказаним Договором. При цьому, саме відповідачка мала б довести у цій справі відсутність (погашення) такої заборгованості, проте доказів погашення (зменшення) такої заборгованості до суду не надано, не встановлено таких і судом. Тому, колегія суддів апеляційного суду відхилила відповідні доводи апелянта.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування чи зміни оскарженого рішення, і висновків суду не спростовують, тому в задоволенні скарги слід відмовити на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати на апеляційний розгляд справи відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

З огляду на положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова