Номер провадження: 22-ц/813/6275/19
Номер справи місцевого суду: 502/2438/17
Головуючий у першій інстанції Манжос Н.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Гриценка В.Є.,

позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 22 травня 2019 року у цивільній справі за первісною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування Кілійської районної державної адміністрації Одеської області про усунення перешкод в участі у вихованні та у вільному спілкуванні з дитиною - батьком, що проживає окремо, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Кілійської районної адміністрації Одеської області, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визначення місця проживання дитини, внесення змін до актового запису про народження та стягнення аліментів,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 22.12.2017 року з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про усунення перешкод в участі у вихованні та у вільному спілкуванні з дитиною - батьком, що проживає окремо.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 21.11.2008 року між ним та відповідачкою у Відділі реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб. В період шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 19.05.2017 року по справі № 502/472/17 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано.

Крім того, вищевказаним рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 19.05.2017 року по справі № 502/737/17 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивача з позовом - 04.05.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого якщо ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Як зазначав позивач, фактично з того моменту у сторін почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дітей та їх відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможливості нормального спілкування батька з дітьми, оскільки усі намагання нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір, призводить лише до конфліктів.

На даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем, який займається його утриманням, навчанням та розвитком, забезпечує його усім необхідним для нормального розвитку та становлення, однак з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач не бачиться та не спілкується, оскільки відповідачка не дає змоги її бачити, розмовляти по телефону, внаслідок чого він був змушений звернутись до Кілійської районної державної адміністрації Одеської області.

27.11.2017 року розпорядженням в.о. голови Кілійської районної державної адміністрації позивачу визначено спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щотижня, один із вихідних днів суботи або неділі, за попередньою домовленістю сторін, з 14:00 години до 18:00 години з поверненням дитини до постійного місця проживання, не порушуючи процес оздоровлення та відпочинку, а також враховуючи стан її здоров`я.

На підставі вищезазначеного, позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ухвалити судове рішення, яким визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисте спілкування:

-щотижня, один з вихідних днів суботу або неділю, за попередньою домовленістю сторін, з 10:00 години до 19:00 години з поверненням дитини до постійного місця проживання, не порушуючи процес оздоровлення та відпочинку, а також враховуючи стан її здоров`я;

-спільний відпочинок: святкові дні, першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком;

-необмежене спілкування ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною;

-в дні побачення ОСОБА_2 з дочкою, матиме право забирати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дому/дитячого садка/ особисто, один день в тиждень з 16:00 години до 19:0 години;

-зобов`язати ОСОБА_6 за два дні до зустрічі ОСОБА_2 з дочкою, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це ОСОБА_2 особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

05.03.2018 року від відповідачки по справі ОСОБА_6 надійшла зустрічна позовна заява, яка ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 19.04.2018 року прийнята до розгляду разом з первісною позовною заявою ОСОБА_2 (а.с.35-37, 77-79).

В зустрічній позовні заяві ставиться питання про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та внесення змін до актового запису про народження дитини. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Кілійської районної адміністрації Одеської міської ради та Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

В обґрунтування уточненої зустрічної позовної заяви від 02.04.2018 року та заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач за зустрічним позовом вказувала, що домовитися про спосіб участі ОСОБА_2 неможливо шляхом взаємних поступок, оскільки між сторонами склалися конфліктні стосунки (а.с.57-59, 68-70).

Також позивач за зустрічним позовом вказувала, що вона жодним чином не чинить перешкод у спілкуванні з донькою та не порушує виконання розпорядження Кілійської районної державної адміністрації № 538 від 27.11.2017 року.

ОСОБА_7 ОСОБА_4 потребує спеціального догляду за станом здоров`я, а тому, як вказувала позивачка за зустрічним позовом, знаходження її без спеціального догляду, який вона здійснює, вплине на стан здоров`я дитини.

Також ОСОБА_6 вказувала, що на даний час дитина носить прізвище « ОСОБА_8 », що призводить до погіршення морального стану дитини, а також певних проблем у складанні документів, що стосуються дитини, тому в позивача є необхідність про зміну прізвища дитини в свідоцтві про народження із « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Крім того, у зв`язку з тим, що на даний час позивачка за зустрічним позовом потребує матеріальної допомоги, оскільки неповнолітня ОСОБА_4 потребує постійного догляду, тому вона не має місця роботи і можливості отримувати дохід.

На підставі вищезазначеного, позивачка за зустрічним уточненим позовом просила суд:

-відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі;

-визначити місцем постійного проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_4 щотижня один з вихідних днів субота або неділя, за попередньою домовленістю сторін з 14:00 години до 18:00 години з поверненням дитини до постійного місця проживання, не порушуючи процес оздоровлення та відпочинку дитини, а також враховуючи стан її здоров`я;

-зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області внести зміни в графу прізвище в актовому записі про народження № 186 від 22.05.2013 року з «Кюрчубаш» на «Цвик»;

-стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання ОСОБА_6 , щомісячно у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дати звернення ОСОБА_6 до суду;

-стягнути з ОСОБА_2 судовий збір за подання зустрічної позовної заяви.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 22 травня 2019 року первісну позовну заяву ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування Кілійської районної державної адміністрації Одеської області, про усунення перешкод в участі у вихованні та у вільному спілкуванні з дитиною батьком, що проживає окремо, було задоволено частково.

Визначено батьку ОСОБА_2 побачення з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом його особистого спілкування:

- щотижня один день з вихідних днів суботу або неділю, за попередньою домовленістю сторін, з 14:00 години до 18:00 години з поверненням дитини до постійного місця проживання, не порушуючи процес оздоровлення та відпочинку дитини, а також враховуючи стан її здоров`я (при наявності підтверджуючої довідки);

- спільний відпочинок: святкові дні, першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком.

- необмежене спілкування ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою.

- в дні побачення ОСОБА_2 з дочкою, з можливістю забирати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з дому/дитячого садка особисто, один день в тиждень з 16:00 години до 19:00 години, з поверненням дитини до постійного місця проживання, не порушуючи процес оздоровлення та відпочинку дитини, а також враховуючи стан її здоров`я (при наявності підтверджуючої довідки).

Спілкування ОСОБА_2 , у вихованні малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має відбуватись за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного і морального розвитку дитини, з урахуванням режиму для малолітньої та особливостей відповідного віку дитини.

Повідомити ОСОБА_10 , що відповідно до вимог ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, вона не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною.

В іншій частині первісних позовних вимог було відмовлено за необґрунтованістю.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Кілійської районної адміністрації Одеської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визначення місця проживання дитини, внесення змін до актового запису про народження та стягнення аліментів було задоволено частково.

Визначено місцем постійного проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог було відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Кілійського районного суду Одеської області від 22 травня 2019 року, та постановлення нового, провідмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі, та задоволення її зустрічних позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ті обставини, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них народились двоє дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також те, що старший син сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем ОСОБА_2 , визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі доказами, а тому у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України вважаються встановленими і додатковому доказуванню не підлягають.

З цих же підстав вважаються встановленими ті обставини, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 19.05.2017 року по справі № 502/737/17, шлюб між сторонами був розірваний та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей щомісячно у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивача з позовом - 04.05.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Спірними в даному випадку являються питання стосовно визначення місця проживання неповнолітньої доньки сторін ОСОБА_4 , зустрічей позивача ОСОБА_2 з неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , питання щодо зміни її прізвища та щодо стягнення аліментів з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 на користь позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції частково задовольнив зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 та визначив місцем проживання неповнолітньої ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому колегія суддів зазначає, що судове рішення у вищевказаній частині задоволених зустрічних позовних вимог в апеляційному порядку не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

В іншій частині зустрічних позовних вимог суд відмовив за необгрунтованістю.

З такими висновками суду у вказаній частині апеляційний суд повністю погоджується, оскільки він є законним і обгрунтованим.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що матеріали справи не мають підстав для зміни прізвища малолітньої доньки сторін « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », оскільки сама позивачка за зустрічним позовом і заявник апеляційної скарги ОСОБА_6 23 червня 2018 року уклала шлюб з ОСОБА_11 і змінила прізвище на « ОСОБА_12 » (а.с.95).

Крім того, позивачка за зустрічним позовом і заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 в теперішній час проживає з чоловіком ОСОБА_11 , з його малолітньою дитиною від першого шлюбу, яка має прізвище « ОСОБА_12 » і сумісною дитиною, яка має також прізвище « ОСОБА_12 »

Тобто, всі четверо осіб сім`ї позивачки за зустрічним позовом, у тому числі і вона, мають прізвище « ОСОБА_12 ».

З цих підстав, та враховуючи, що малолітня ОСОБА_4 також проживає у вказаній сім`ї, зміна її прізвища на « ОСОБА_9 », є безпідставною і не має на меті зміну прізвище на те, яке мають інші члени сім`ї.

На переконливу думку колегії суддів, позивачка за зустрічним позовом і заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 бажає змінити прізвище дитини « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » з однією метою позбавлення її права носити прізвище її батька « ОСОБА_8 », що не допускається, оскільки не передбачено ст. 148 СК України.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 категорично проти зміни прізвища його доньки з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », оскільки таким чином, буде вважатись, що він відмовився від неї, від її утримання і виховання, що не відповідає дійсності.

Виходячи з викладеного, та враховуючи вимоги ст.148 СК України, колегія суддів вважає, що достатніх підстав для зміни прізвища малолітньої дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », матеріали справи не містять, у зв`язку з цим рішення суду в цій частині є законним і обгрунтованим.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи спір у вищевказаній частині, суд безпідставно послався на ст. 125, 126, 128, 135 СК України, якими не регулюються питання щодо зміни прізвища неповнолітньої особи, а регулюються питання щодо визначення походження дитини, визнання батьківства, що не є предметом даного цивільного спору.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог в цій частині за їх безпідставності.

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дані зустрічні позовні вимоги містять в собі вимоги щодо Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, однак вказаний Відділ залучений до участі у справі в якості третьої особи, що виключає вирішення питання про зобов`язання його вчинити ті чи інші дії.

Що стосується оскаржуваного рішення суду про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , то колегія суддів також погоджується з висновком суду в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати одне одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу, тобто позивач має право на аліменти на своє утримання, так як знаходиться у декретній відпустці.

За змістом статей 77, 80, 84,СК України утримання одного з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти одному з подружжя можуть присуджуватися у частці від заробітку(доходу) другого. Крім того, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що вона потребує матеріальної допомоги, оскільки неповнолітня ОСОБА_4 потребує постійного догляду, а тому вона не має постійного місця роботи і можливості отримати дохід, який би забезпечив її.

Однак, відмовляючи в задоволенні цих зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив і того, що ОСОБА_1 на надала суду достатніх і допустимих доказів того, що малолітня ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги або постійного догляду, а також того, що існують об`єктивні причини, за яких ОСОБА_1 не може працювати.

Крім того, в порушення вимог, передбачених ст. 81 СК України, позивач за зустрічним позовом і заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 не надала до суду належних та допустимих доказів того, що відповідач дійсно працює, отримує достатній дохід та спроможний сплачувати аліменти на її утримання. Її посилання лише на ту обставину, що вона має право на утримання (аліменти), не враховуючи матеріальний стан платника, саме по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

З підстав викладеного, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови ОСОБА_1 в задоволенні вказаних позовних вимог.

Що стосується первісних позовних вимог ОСОБА_2 про визначення порядку спілкування з неповнолітньою дитиною, то колегія суддів фактично погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, за виключенням того, що святкові дні та першу половину літніх канікул спілкування і зустрічі позивача з дитиною ОСОБА_4 мають відбуватись за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_1 .

Таких висновків колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують лю

Крім того, ст. 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Також ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ч.1 ст. 13 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку, що позивач ОСОБА_2 на підставі судового рішення має проживати окремо від своєї доньки ОСОБА_4 , однак не може бути обмежений у спілкуванні з нею, оскільки правових підстав для обмеження його у цьому праві матеріали справи не містять.

З підстав вищевикладеного, з урахуванням досліджених судом доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який задовольнив позовну заяву ОСОБА_2 , в частині усунення перешкод у вихованні та у вільному спілкуванні з дочкою.

При цьому суд правильно врахував, що відповідачка ОСОБА_10 в зустрічній позовній заяві фактично визнала вимоги позивача, з посиланням на розпорядження виконуючого обов`язки голови Кілійської районної державної адміністрації Одеської області, а також врахував, що донька сторін ОСОБА_4 є малолітньою дитиною, їй виповнилося повних 5 років, а тому суд дійшов правильного висновку, що спілкування батька і дитини не може порушувати її звичний уклад життя.

Разом з тим, на думку колегії суддів та обставина, що суд вирішив визначити спільний відпочинок у святкові дні, першу половину літніх канікул, які дитина проводить з батьком, має бути здійснено за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_1 , оскільки в іншому випадку дане спілкування дитини з батьком може порушувати її звичайний уклад життя, що є недопустимим.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги лише частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти первісних позовних вимог, ухваленого судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити, в частині визначення спільного відпочинку позивача з донькою ОСОБА_4 у святкові дні та першу половину літніх канікул, які мають відбуватись за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_1

В іншій частині оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 22 травня 2019 року змінити.

Абзац четвертий резолютивної частини рішення після слів: «…- спільний відпочинок: святкові дні, першу половину літніх канікул, дитина проводить з батьком» доповнити словами наступного змісту: «…за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_1 ».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 .12.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра