ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6538/19 Справа № 204/921/19 Головуючий у першій інстанції: Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач є її батьком. До її повноліття з батька були стягнуті аліменти на її утримання. Позивач навчається на денній формі навчання на 1 курсі біотехнологічного факультету Дніпровського державного аграрно-економічного університету, через що вона не має можливості працювати і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. На теперішній час позивач знаходиться на утриманні своєї матері. Тому, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини місячного доходу ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 на час продовження навчання до досягнення двадцяти трьох років.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання його повнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 06 лютого 2019 року і до закінчення дитиною навчання у навчальному закладі, але не більше ніж до 17 січня 2024 року; в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки, які долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.5).

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2006 року по справі №2-2350-2006 задоволено частково позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 11 жовтня 2006 року і до її повноліття, в особі матері ОСОБА_4 , допустивши по справі негайне виконання (а.с.7).

20 квітня 2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області було розірвано, про що оформлено актовий запис №38 (а.с.5 звор.бік).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, 22 січня 2016 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №35. Після укладення шлюбу прізвище ОСОБА_4 змінено на ОСОБА_4 (а.с.6 звор.бік).

Згідно довідки від 14.02.2019 року, наданої Дніпровською філією "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" Державної установи "Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України", ОСОБА_4 , що займає посаду сестри медичного стаціонару в Дніпровській Філії "СЗНПД" ДУ "ЦПЗМНА МОЗ України" надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 23.08.2016 року по 18.06.2019 року (а.с.24).

З довідки Дніпровського аграрно-економічного університету вбачається, що ОСОБА_1 навчається на першому курсі біотехнологічного факультету Дніпровського ДАЕУ, на денній формі навчання на місці державного замовлення, на підставі наказу №2072 від 07.08.2018 року (а.с.8).

З копії паспорту ОСОБА_1 вбачається, що вона досягла 18 річного віку (а.с.10).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має задовільний стан здоров`я, працює на посаді менеджера у ТОВ "Альянс" та отримує щомісячно заробітну плату у розмірі 4300,00 грн.; перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 з якою спільних дітей не має; відповідач також має зобов`язання фінансового характеру у вигляді кредиту; відповідні твердження відповідача не заперечуються позивачкою, що підтверджується поясненнями сторін в судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а розмір щомісячних аліментів на повнолітню дочку, сина визначається судом.

За змістом ст. 181, ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батьків, починаючи від дня пред`явлення позову, а в окремих випадках можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення сином (донькою) віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що відповідач працює та отримує заробітну плату, перебуває у шлюбі, має задовільний стан здоров`я; встановивши, що позивачка продовжує навчання за денною формою навчання на бюджеті, стипендію не отримує, незаміжня, працездатна, потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з навчанням; враховуючи, що мати позивачки має обмежені фінансові можливості, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, - місцевим судом зроблено правильний висновок про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 06 лютого 2019 року і до закінчення позивачкою навчання у навчальному закладі, але не більше ніж до 17 січня 2024 року.

Колегія звертає увагу, що відповідач частково визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини з всіх видів його заробітку (доходу), згідно його усних пояснень в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання від 22 жовтня 2019 року.

Посилання апелянта на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів - є недоведеними; колегія приймає до уваги, що відповідач створив нову сім"ю, а позивач є працездатною, повнолітньою та не позбавлена можливості частково забезпечувати себе, отримувати стипендію тощо.

Окрім того, посилання ОСОБА_1 на потребу матеріальної допомоги задля медичного обстеження - не приймається до уваги, оскільки на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами, які не пов"язані з навчанням.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року №6-1296цс15 та в постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року №61-1717св18.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді