Провадження № 2/344/1768/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Шамотайла О.В.

секретаря - Караїм Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківьк справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, відповідач є батьком її дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Вказала, що протягом 2016-2018 років понесла додаткові витрати на дітей, на загальну суму 61 102,67 коп., а тому просила суд стягнути з відповідача на її користь половину вартості додаткових витрат на дітей, що становить 30 551,34 грн..

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, за змістом якої вимоги позову заперечує з підстав наведених у поданому відзиві (а.с.65-68).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч. 1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 матірю дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії 1-НМ №009425 від 26.05.2005 року), та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії 1-НМ №141535 від 11.11.2009 року) (а.с.4-5).

Згідно копії рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.01.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, а неповнолітніх дітей залишено на проживання з матірю (а.с. 6).

Як вбачається з довідок виданих ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Львівська залізниця» Виробничий структурний підрозділ «ОСОБА_6 КОЛОМИЯ» про утримання аліментів № 210, 211, 212 від 23.11.2018 року, із ОСОБА_2 стягувалися аліменти, так за 2016 р. сума утриманих аліментів 29 691,77 грн., за 2017р. 39 740,22 грн., за 2018р.- 55 654,13грн. (а.с.69-71).

Статтею 141 СК України, що встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача в її користь половину понесених нею витрат серед яких витрати на одяг, медичні препарати, канцелярські товари, продукти харчування, побутова техніка (холодильник, телевізор, планшет), меблі (шафи-купе, двері розс.ФОТО), а також витрати на проїзд згідно проїзних документів. На підтвердження понесених витрат долучила відповідні копії платіжних документів (квитанцій та чеків), а також копії проїзних документів.

Згідно із вимогами статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 вересня 2018 року в справі №569/6838/15-ц, в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов. При цьому навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Суд не приймає до уваги надані позивачем чекі на придбання ліків з наступних підстав: по-перше, з цих чеків неможливо зробити чіткий і однозначний висновок про те, що вказані в них лікі були придбані саме позивачем і саме для лікування дітей; по-друге, з чеків не вбачається, що були придбані ліки, які були призначені спільним дітям сторін.

Також судом не приймається до уваги надані позивачем чекі на придбання речей, а саме повсякденного одягу, оскільки в розумінні вимог ст.185 СК України, понесені позивачем витрати на придбання для дитини повсякденного одягу не є додатковими витратами, призначеними для розвитку здібностей дитини.

Також судом не приймаються до уваги копія довідки, надана навчальним закладом, в якому навчається спільна дитина сторін ОСОБА_3, оскільки з неї не можливо зробити висновок стосовно того, що позивач понесла додаткові витрати на навчання (а.с.40).

Щодо інших витрат, які позивач також відносить до таких, що викликані особливими обставинами та є додатковими витратами на дітей, то суд вважає їх такими, що здійснені позивачем на власний розсуд і не стосуються розвитку здібностей дітей та не можуть бути віднесені до додаткових витрат на дітей (побутова техніка, шафи-купе, двері, канцтовари, рюкзаки, сумки, чохли, одяг та взуття). Щодо витрат на харчування, оздоровлення і відпочинок дітей, то позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження розміру таких витрат суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином досліджена сукупність доказів призводить суд до висновку про недоведеність позовних вимог, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7-11, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Шамотайло