Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Коротенко Є.В.
Справа № 415/1089/18
Провадження № 22-ц/810/429/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого - судді Коротенка Є.В.,

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.,

за участю секретаря Перишкіна Т.М.,

участники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Відокремлений підрозділ «Шахта Новодружеська» Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 жовтня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до Відокремленого підрозділу «Шахта Новодружеська» Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

15 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до Відокремленого підрозділу «Шахта Новодружеська» Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» (далі - ВП «Шахта Новодружеська» ПАТ «Лисичанськвугілля») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до наказу № 27к від 20.01.2016 року позивач був прийнятий до ВП «Шахта Новодружеська» ПАТ «Лисичанськвугілля» на посаду гірника підземного з повним робочим днем під землею. Наказом № 65-к від 29.01.2018 року його було звільнено за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

При цьому підставою видання такого наказу стало те, що він 17.01.2018 року до спливу робочої зміни самовільно залишив місце роботи.

Вважає звільнення незаконним, оскільки передчасно залишити робоче місце він був вимушений з поважних причин, оскільки захворів.

Просив суд визнати незаконним та скасувати наказ № 65к від 29.01.2018 року про звільнення, поновити його на роботі - на раніше займаній посаді в ВП «Шахта Новодружеська ПАТ «Лисичанськвугілля», стягнути із роботодавця суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11.10.2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ВП «Шахта Новодружеська» ПАТ «Лисичанськвугілля» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на нього, вважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.89, 263 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, що з 20.01.2016 року позивач перебував у трудових правовідносинах з ВП «Шахта Новодружеська» ПАТ «Лисичанськвугілля» (а.с.14-16).

29 січня 2018 року наказом № 65-к ОСОБА_2 було звільнено за пунктом 3 статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с.5).

Із змісту наказу № 65-к від 29 січня 2018 року вбачається, що підставою звільнення ОСОБА_2 став факт самовільного дострокового залишення ним місця роботи 17.01.2018 року без поважних причин до спливу робочої зміни.

Вказані обставини зафіксовані табелем нормування робочого часу, докладними записками робітників шахти та відповідним комісійним актом, складеним 17 січня 2018 року в.о. начальника дільниці, в.о. гірничого майстра та інспектором з трудової дисципліни (а.с.10, 13, 33, 41, 42).

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: в тому числі, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Як вбачається з наказу про звільнення від 29 січня 2018 року, в систему для звільнення увійшли накази № 408-к від 28.04.2017 року та № 613-к від 27.06.2017 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Встановлено, що наказом № 408-к від 28.04.2017 року до позивача було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани за прогули 02, 08 і 15 квітня 2017 року без поважної причини (а.с.12), а наказом № 613-к від 27.06.2017 року - за прогули 16 і 17 червня 2017 року без поважної причини (а.с.35).

Вказані дисциплінарні стягнення оскаржені працівником в передбаченому законом порядку не були.

Наказ про звільнення, який оскаржується ОСОБА_2, було видано до зняття дисциплінарних стягнень, накладених на позивача наказами № 408-к від 28.04.2017 року та № 613-к від 27.06.2017 року.

Як вже зазначалося вище, 17 січня 2018 року гірник підземний дільниці Водовідлив ОСОБА_2 залишив своє робоче місце до закінчення робочої зміни.

Зазначені обставини у повній мірі підтверджуються обставинами справи та не заперечується позивачем.

При цьому ОСОБА_2 у позові зазначив, що 17.01.2018 року він вимушений був раніше виїхати з роботи у зв'язку із хворобливим станом здоров'я. Після виїзду з шахти він одразу ж звернувся за лікарською допомогою, після чого перебував на лікарняному за загальним захворюванням (а.с.23-звор).

Встановлено, що безпосередньо на ВП «Шахта Новодружеська» ПАТ «Лисичанськвугілля» існує медичний пункт, основними завданнями якого, відповідно до пункту 4 Положення про медичний пункт ВП «Шахта Новодружеська» ПАТ «Лисичанськвугілля», є:

-надання першої лікарняної допомоги при травмах, професійних отруєннях та раптових захворюваннях, направлення хворих та постраждалих до поліклініки (амбулаторії) або лікарні у залежності від медичних показань;

-звільнення робітників від роботи до закінчення зміни із виданням довідки, яка обмінюється на лікарняний лист у відповідності до діючих правил (а.с.145).

Із журналу амбулаторного прийому вбачається, що 17 січня 2018 року позивач до медичного пункту ВП «Шахта Новодружеська» ПАТ «Лисичанськвугілля» не звертався (а.с.152-154).

Також про своє захворювання ОСОБА_2 17 січня 2018 року не повідомив ані гірничого диспетчера, ані керівника робіт, що суперечить вимогам п.п.18 п.3 розділу IV Правил безпеки у вугільних шахтах, затверджених Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 22.03.2010 року N 62 , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2010 р. за N 398/17693.

Разом із тим, до лікаря міської поліклініки позивач самостійно звернувся лише 18 січня 2018 року (а.с.,17, 158-160), тобто через значний проміжок часу після самовільного дострокового залишення робочого місця.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 звертався за лікарською допомогою 17 січня 2018 року, суду надано не було.

Також в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що у позивача 17 січня 2018 року дійсно був хворобливий стан.

Більше того, встановлено, що вранці 18 січня 2018 року ОСОБА_2 намагався приступити до роботи на ВП «Шахта Новодружеська» ПАТ «Лисичанськвугілля», але не був допущений до виконання трудових обов'язків, у зв'язку із чим 19.01.2018 року звернувся із відповідною особистою заявою до директора шахти (а.с.37, 39-40).

Встановлено, що позивач працював на посаді гірника підземного дільниці Водовідлив ВП «Шахта Новодружеська» ПАТ «Лисичанськвугілля» завжди у першу зміну, яка, відповідно до п.п.2.11.7 Колективного договору та п.10 Розділу V Правил внутрішнього трудового розпорядку, розпочинається о 8-00 годині та закінчується о 14-00 годині (а.с.65-звор., 149).

Як з Колективним договором так і з Правилами внутрішнього трудового розпорядку ВП «Шахта Новодружеська» ПАТ «Лисичанськвугілля» ОСОБА_2 був особисто ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис (а.с.146-звор.).

Ст.139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Аналогічні приписи містяться у п.9 розд. III Правил внутрішнього трудового розпорядку ВП «Шахта Новодружеська» ПАТ «Лисичанськвугілля» (а.с.148).

При цьому п.20 розд. VII вказаних Правил встановлено, що порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, тягне за собою застосування заходів дисциплінарного або громадського впливу, а також застосування інших заходів, передбачених діючим законодавством (а.с.150).

Ст.147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

При таких обставинах, вірно встановивши, що ОСОБА_2 17 січня 2018 року було скоєне порушення трудової дисципліни, ВП «Шахта Новодружеська» ПАТ «Лисичанськвугілля» обгрунтовано застосував до позивача заход стягнення саме у вигляді звільнення.

При цьому відповідачем встановлений ст.148 КЗпП України строк для застосування дисциплінарного стягнення порушений не був, передбачений ст.149 КЗпП України порядок застосування дисциплінарних стягнень був дотриманий.

Разом із тим, суд особливу увагу звертає на суттєву тяжкість вчинених позивачем проступків - неодноразових прогулів без поважних причин, які стали підставами для видання наказів № 408-к від 28.04.2017 року та № 613-к від 27.06.2017 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Вказані накази не оскаржені, не скасовані та є чинними.

Крім того, встановлено, що звільнення ОСОБА_2 було проведено без порушень вимог ст.43 КЗпП України - за попередньоюзгодою первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (а.с.9).

Більше того, в ході судового розгляду первинна профспілкова організація ВП «Шахта Новодружеська» за дорученням апеляційного суду, з метою повного дотримання прав та інтересів позивача, повторно розглянула питання щодо надання згоди (або відмови в дачі згоди) на звільнення останнього за п.3 ст.40 КЗпП України та надала таку згоду (а.с.141-142). При цьому ОСОБА_2 був присутнім на засіданні профспілкового органу та мав змогу надавати пояснення та відповідні докази.

Приймаючи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання незаконним та скасування наказу № 65-к від 29.01.2018 року про його звільнення.

При цьому не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на невідповідність дати видання наказу про звільнення і запису у його трудовій книжці, оскільки встановлено, що при внесенні запису у трудову книжку позивача була допущена описка, яку відповідач готовий виправити за умови відповідного звернення ОСОБА_2

Також апеляційний суд критично відноситься до доводів позивача щодо невиконання відповідачем вимог ст.149 КЗпП України щодо отримання від порушника трудової дисципліни письмових пояснень.

Так, дійсно, відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов'язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Крім того, із комісійного акту, складеного 17.01.2018 року, чітко вбачається, що ОСОБА_2 відмовився надавати письмові пояснення з приводу залишення робочого місця до закінчення зміни (а.с.13).

Щодо позовних вимог в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то вони також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу № 65-к від 29.01.2018 року.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, спір по суті вирішено правильно і законно, а тому колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 17 січня 2019 року.

Головуючий Є.В. Коротенко

Судді: В.А. Коновалова

В.М. Луганька