У Х В А Л А

28 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 563/1450/16-ц

провадження № 61-20959ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 16 березня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задоволено.

В рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», в сумі 38 306 доларів 36 центів США, яка складається з: 26 518 доларів 09 центів США заборгованості за тілом кредиту; 11 788 доларів 27 центів США заборгованості по відсотках за користування кредитом.

За договором кредиту № 700002556 від 11 грудня 2007 року звернуто стягнення на заставне майно, а саме на транспортний засіб Volkswagtn Passat B6, 2007 року випуску, колір - зелений, державний номер - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , тип - легковий седан (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане - 11.12.2007 РВ ДДАІ МВС України), шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 14 951 грн. 20 коп. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, 03 травня 2019 року ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 9 червня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху з підстав несплати судового збору за її подання.

20 червня 2017 року на виконання вимог зазначеної ухвали суду, ОСОБА_1 було подано квитанцію про часткову сплату судового збору та клопотанням про розстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 26 червня 2017 року клопотання ОСОБА_1 про розстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги задоволено частково та розстрочено йому сплату судового збору на строк до 28 серпня 2017 року.

В зв`язку з тим, що станом на дату судового розгляду 30 серпня 2017 року судовий збір в розмірі 16 446,32 грн. ОСОБА_1 сплачено не було, ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 30 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 16 березня 2017 року залишено без розгляду та провадження за його апеляційною скаргою закрито.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу та просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 30 серпня 2017 року та передати справу на новий розгляд суду апеляційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 25 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 30 серпня 2017 року без змін.

30 серпня 2019 року ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 16 березня 2017 року разом з клопотанням, в якому просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, покликаючись на поважність причин його пропуску, які були зумовлені розглядом судом касаційної інстанції із порушенням процесуальних строків його касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду про залишення без розгляду його попередньої апеляційної скарги на це ж рішення суду.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, з підстав неповажності причин пропуску на апеляційне оскарження судового рішення та несплати судового збору.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що 20 вересня 2019 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду скаржником надано оригінал квитанції про сплату судового збору, однак, у визначений судом строк ОСОБА_1 повністю вимоги ухвали не виконано та не надано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 16 березня 2017 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд виходив з того, що заявником пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та не зазначено обґрунтованих та переконливих підстав, які б могли бути визнані поважними, для поновлення цього строку.

19 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року та просив скасувати це судове рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що поважність причин його пропуску звернення до суду із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції була зумовлена розглядом суду касаційної інстанції із порушенням процесуальних строків його касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду про залишення без розгляду його попередньої апеляційної скарги на це ж рішення суду.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом. Згідно з пунктом 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 1 ст.292 ЦПК України (в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.294 ЦПК України (в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до підпункту 13 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинність з 15 грудня 2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише за умови особливих непереборних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волі особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Апеляційний суд вказав, що ОСОБА_1 не приймав участі у справі в суді першої інстанції, а тому подав апеляційну скаргу на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 16 березня 2017 року після спливу більше двох років з моменту вручення йому копії вказаного рішення.

Доводи ОСОБА_1 про оскарження ним в касаційному порядку ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 30 серпня 2017 року не свідчать про поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження, оскільки він не був позбавлений можливості повторно подати апеляційну скаргу на рішення Корецького районного суду від 16 березня 2017 року одразу після залишення без розгляду апеляційним судом його попередньої апеляційної скарги на вказане рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Отже, заявлені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження відповідно до статті 358 ЦПК України.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності судового рішення.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість судового рішення, а є незгодою заявника з його змістом.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду.

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров