Справа №: 486/1975/19 Провадження № 2-н/486/212/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області

Савін О.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за спожиту електроенергію,

В С Т А Н О В И В:

25.11.2019 року заявник ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію за період з 01.04.2019 року по 01.11.2019 року в сумі 631.23 грн. та судового збору в розмірі 192.10 грн..

Ознайомившись з заявою та доданими документами, вважаю, що в прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

27.11.2019 року на адресу суду надійшло повідомлення ЦНАП Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №2279 від 26.11.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , була знята з реєстраційного обліку 14.08.2012 року.

У відповідності до ч.9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію, слід відмовити.

Частиною 2 ст. 167 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Окрім того, суд звертає увагу заявника, що відповідно до п.3) ч.3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Однак, долучені до заяви матеріали про видачу судового наказу не містять відповідного договору.

Згідно ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ч. 9 ст. 165, ч.1 ст. 166 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Товариству з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія"

у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 , відмовити.

Заяву та додані матеріали повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Южноукраїнського міського суду О. І. Савін