КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Солом'янського районного суду м. Києва, постановленого в складі судді Українця В.В. 27 серпня 2019 року, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року позивач ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог вказував, що 26 червня 2014 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № GP-6503002, відповідно до умов якого останній надав відповідачу кредит у розмірі 21 713,06 грн.

19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», яке є правонаступником всіх прав та обов?язків ПАТ «Банк Ренесанс Капітал».

Відповідач умови кредитного договору не виконувала, у зв?язку із чим, станом на 14 грудня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 93543,09 грн, що складається з: 18489,60 грн - заборгованість за кредитом; 8238,71 грн - заборгованість за процентами; 2239,74 грн - заборгованість за комісією; 64575,04 грн - штрафні санкції.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 18489 гривень 60 копійок, заборгованість за процентами у розмірі 8238 гривень 71 копійки, заборгованість за комісією у сумі 2239 гривень 74 копійки, штрафні санкції в розмірі 64575 гривень 04 копійки та судовий збір в розмірі 1762 гривні.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що судом першої інстанції постановлено рішення за відсутності будь - яких доказів про наявність заборгованості.

Зазначає, що в матеріалах справи є лише пропозиція укласти Договір (оферта) від 26.06.2014, проте кредитні Договори в матеріалах справи відсутні. Розрахунок заборгованості здійснений Позивачем за кредитним Договором №ОР- 6503002 від 27.06.2014, копія якого відсутня у матеріалах справи.

Матеріали справи не містять жодних доказів укладення між сторонами Договору №ОР- 6503002 від 27.06.2014 та взагалі існування цього Договору. Відтак, висновки про договірний характер правовідносин та застосування норм зобов`язального права до даних правовідносин не відповідають обставинам справи та суперечать чинному законодавству України.

Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції не зазначено звідки та відповідно до яких норм чинного законодавства України та/або умов Договору ухвалено рішення в частині стягнення заборгованості, процентів, комісії та штрафних санкцій.

Посилання на ст.526,625,1055 ЦК України взагалі необгрунтовано. Оскільки будь - який кредитний Договір з умовами щодо сплати штрафних санкцій в матеріалах справи відсутній. А чинним законодавством України сплата цих штрафів не передбачена.

Вказує, що судом не взято до уваги, що штрафні санкції набагато перевищують суму кредиту та не застосовані відповідні положення ЗУ «Про захист прав споживачів».

Зазначає, що висновки суду щодо нарахування штрафних санкцій не відповідають обставинам справи.

Крім того, разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 подала клопотання про витребування доказів, а саме, витребування із ПАТ «ПУМБ» кредитного договору, виписок з оборотних відомостей по рахункам, обґрунтований розрахунок суми боргу з посиланням на умови Договору.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом установлено, що 26 червня 2014 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № GP-6503002, відповідно до умов якого, Банк надав відповідачу кредит у розмірі 21 713 гривень 06 копійок (а.с. 10).

19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», яке є правонаступником всіх прав та обов?язків ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» (а.с. 28-30).

Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, надавши кредит, відповідачем умови кредитного договору не виконані, у зв?язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 93543,09 грн, що складається з: 18 489,60 грн - заборгованість за кредитом; 8238,71 грн - заборгованість за процентами; 2239,74 грн - заборгованість за комісією; 64575,04 грн - штрафні санкції.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Як убачається із матеріалів справи, під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач не подавала відзиву на позовну заяву та не заявляла клопотання про витребування доказів, за таких обставин, колегія суддів не приймає до уваги заявлене відповідачем клопотання про витребування доказів на стадії апеляційного перегляду.

Частиною першою статті 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов?язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

За статтею 1049 ЦК України позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати, а у разі порушення зобов?язання настають негативні правові наслідки.

Так, встановлено, що 26.06.2014 між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №GP-6503002 (шляхом пропозиції укласти договір (оферта) та видано кредит у сумі 21713,06 грн.

Підписавши договір, сторони підтвердили свої права та обов?язки за ним, погодились з усіма його умовами, у зв?язку із чим зобов?язані їх виконувати належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов?язки переходять до правонаступників.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва.

Як убачається із матеріалів справи, що ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов?язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», зокрема, щодо виконання зобов?язань по вищевказаному кредитному договору.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, колегія суддів вважає наступне.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов?язання» та «термін виконання зобов?язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов?язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов?язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов?язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов?язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов?язання» і «термін виконання зобов?язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов?язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов?язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов?язання.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору встановлено, що він діє до 27.06.2017 включно (а.с. 10).

Доказів продовження строку дії договору позивачем не надано.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача тіло кредиту в розмірі 18 489,60 грн, проценти в розмірі 8 238, 71 грн та комісія в сумі 2 239,74 грн, відповідно до довідки про стан та історію заборгованості за кредитним договором №GP-6503002 від 26.06.2014 та виписки з рахунка ОСОБА_1 (а.с. 15-16, 17).

Цивільно - правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов?язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов?язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов?язків як заходу цивільно - правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов?язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно - правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов?язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно - правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Із наданих стороною позивача розрахунку заборгованості довідки про стан та історію заборгованості за кредитним договором №GP-6503002 від 27.06.2014; виписки з рахунка ОСОБА_1 в графі заборгованість за неустойкою не наведено суму, яку просить стягнути Банк, як штрафні санкції в розмірі 64 575,04 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов?язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що наданий розрахунок Банку не містить відомостей, що б дозволили перевірити вірність нарахування штрафних санкцій позивачем.

За наведеного у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій слід відмовити.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення штрафних санкцій, оскільки зазначена сума є недоведеною.

В решті рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам закону , а тому повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року скасувати в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 64 575,04 грн. та у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 в частині стягнення штрафних санкцій відмовити.

В решті рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 листопада 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: