ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року

м. Харків

Справа № 635/3389/18

Провадження № 22-ц/818/4029/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області, ухвалене 23 січня 2019 року у складі судді Панас Н.Л.,

УСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою (надалі ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 23 червня 2015 року приблизно о 21 годині на автодорозі у с. Високий Харківського району Харківської області сталася ДТП за участю транспортного засобу "Mitsubishi Lancer" державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу "Mitsubishi Lancer" державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 4 вересня 2015 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні ушкодження на суму 93066 грн 10 коп. Крім того, ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, яка виразилася в тому що, під час ДТП він пережив шок, який в подальшому значно відобразився на його здоров`ї, він отримав тілесні ушкодження, через що відчував постійний фізичний біль, став дратівливим, змушений був змінити свої звички, постійно купувати і приймати ліки, що призвело до негативних наслідків у відношеннях з рідними та близькими. В результаті перенесеного стресу та анемії у нього виникло онкологічне захворювання і він повинен був тривалий час знаходиться на стаціонарному лікуванні та витрачати на лікування значні кошти. Внаслідок перенесених хвороб та неможливості користуватися пошкодженим автомобілем, він був змушений повністю змінити звичайний устрій свого життя. Небажання ОСОБА_2 добровільно відшкодувати завдану позивачу майнову шкоду додало ОСОБА_3 моральних страждань, оскільки він змушений був шукати матеріальні кошти, підбирати запчастини та організовувати ремонт автомобіля. Тому ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача заподіяну йому внаслідок ДТП майнову шкоду у розмірі 93066 грн 10 коп. та моральну шкоду у розмірі 70 000 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 січня 2019 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач звертався до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (надалі ПрАТ "СК "Уніка") за отриманням страхового відшкодування, і страховик платіжним дорученням №037591 від 3 листопада 2015 року виплатив йому 40 312 грн 62 коп. Розмір страхової виплати позивачем не оспорений. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що внаслідок ДТП він зазнав матеріальної шкоди в розмірі 93066 грн 10 коп., а саме, фактично сплатив вартість робіт, зазначених у доданому до позові рахунку-фактурі. Також позивачем не надано доказів того, чому матеріальну шкоду у зазначеному розмірі слід стягнути саме з відповідача, оскільки позивачем отримане страхове відшкодування і з відповідача можливо стягнути лише різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та реальними збитками, понесеними позивачем внаслідок ДТП. Крім того, ОСОБА_1 не наведений детальний розрахунок суми моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідача та не надані докази наявності такої шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування скарги зазначає, що він отримав страхове відшкодування у межах встановленого договором та законом ліміту, що дорівнює 50 000 грн. Оскільки загальна вартість відновлювального ремонту перевищує зазначений ліміт, він має право на стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою з винної особи. Суд не в повному обсязі встановив обставини у справі щодо завдання йому в результаті ДТП моральної шкоди. Не оцінив надані позивачем докази про наявність у нього захворювань, що виникли в результаті ДТП та пошкодження належного позивачу автомобіля, що завдало йому страждання та хвилювання, призвело до втрати звичайних життєвих зв`язків.

ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Посилається на те, що позивач навмисно не залучив до участі у справі страхову компанію «АХА Страхування», не надав суду свого полісу та приховав від суду відшкодування йому страховиком 40 312 грн 62 коп. Розмір матеріальної та моральної шкоди позивачем не доведений.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, 3 червня 2015 року приблизно о 21 годині 00 хвилин на 20 кілометрі + 950 метрів автошляху Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, у с. Високий Харківського району Харківської області, сталася ДТП за участю транспортного засобу "Mitsubishi Lancer" державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу "Mitsubishi Lancer" державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 4 вересня 2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вищезазначеної ДТП, що містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на нього було накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців (а.с. 6).

Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі ЦК) джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Спеціальним законом, що встановлює обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (надалі Закон).

Відповідно до статей 3, 5 Закону метою такого страхування є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого ( ст.6 Закону).

За змістом Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 9.2. статті 9 Закону в редакції, чинній на час укладення договору страхування з відповідачем (28.05.2015), ліміт відповідальності страховика за завдану страхувальником майнову шкоду третім особам був установлений у розмірі 50 000 грн.

З листа ПрАТ «СК «Уніка» № 7543 від 27.09.2018 та платіжного доручення № 037591 від 03.11.2015 вбачається, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована. На підставі страхового полісу АЕ/4134826, виданого за договором № 021106/4430/4134826 від 28.05.2015. Третього листопада 2019 року ПрАТ «СК «Уніка» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 40 312 грн 62 коп. (а.с. 89, 90).

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.12 , частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що розмір завданої йому матеріальної шкоди перевищує встановлений ліміт страхового відшкодування, та того що йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 93066 грн 10 копійок.

Зі змісту постанови Харківського районного суду Харківської області від 4 вересня 2015, позовної заяви ОСОБА_1 не зрозуміло, яких саме механічних ушкоджень зазнав автомобіль позивача, в чому вони виявилися.

Позивач не заявляв в суді першої та апеляційної інстанцій клопотання по призначення у справі судово - технічної експертизи для визначення розміру завданої йому матеріальної шкоди.

З наданого суду рахунку - фактури № 7-00001330, складеного ТОВ «Техно - Арт» від 06.10.2015, не можливо зробити висновок про те, що перелічені у цьому документі ремонті роботи пов`язані з усуненням пошкоджень завданих автомобілю саме у результаті ДТП з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 (а.с. 10).

Крім цього, позивач не надав суду доказів того, що виплатою страхового відшкодування у розмірі 40 312 грн. 62 коп. йому не була в повному обсязі відшкодована завдана шкода, у зв`язку з чим винна особа в дорожньо-транспортній пригоді повинна сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що відповідає вимогам ст. 1194 ЦК України.

За правилами ст.ст. 9, 12 Закону при визначенні розміру страхового відшкодування при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, страховиком не відшкодовується лише франшиза у розмірі 1000 грн.

Тобто якщо б страхова компанія обмежила відшкодування завданої позивачу майнової шкоди встановленим законом лімітом, то вона повинна була сплатити йому 49 000 грн, а не 40 312 грн. 62 коп, що були виплачені фактично.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ПрАТ «СК «Уніка» відшкодована шкода не в повному обсязі, а в обсязі ліміту страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Проте судова колегія враховує, що страхове відшкодування при виплаті позивачу було зменшено на розмір франшизи у розмірі 1000 грн, тому позивач має право на відшкодування зазначених коштів за рахунок відповідача. На зазначені обставини суд уваги не звернув та безпідставно відмовив позивачу у задоволені позову в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1000 грн.

Судова колегія також не може повністю погодитися з висновком суду про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Посилання суду на недоведеність підстав стягнення моральної шкоди спростовуються наданими позивачем доказами, що містяться в матеріалах справи.

Так, за змістом постанови Харківського районного суду Харківської області від 4 вересня 2015 року ОСОБА_1 в результаті ДТП 23.06.2015 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких був госпіталізований до медичної установи з місця ДТП і перебував на лікуванні. Транспортний засіб, що належав ОСОБА_1 , отримав механічні ушкодження, в результаті чого йому було завдано майнової шкоди (а.с. 6 зворот).

З довідки лікаря - рентгенолога Мерефянської центральної районної лікарні від 25.07.2015 (а.с. 25), копії картки хворого ОСОБА_1 (а.с. 26 - 30), копії листів непрацездатності (а.с. 32 - 33) позивач з 24.06.2015 по 07.08.2015 перебував на лікарняному та отримував лікування в Комунальному закладі охорони здоров`я Харківській міській клінічній лікарні № 11 м. Харкова з приводу перелому тіла С5 шийного хребта внаслідок невиробничої травми - ДТП від 23.06.2019. Лікування позивача носило тривалий характер, що підтверджується даними медичних документів про перебування на лікарняному у вищезазначеній медичній установі з 19 вересня 2015 року по 13 жовтня 2015 року (а.с. 34), консультативного висновку від 11.09.2015 (а.с. 31).

Згідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи №100 п/п від 11 травня 2016 року на підставі даних судово-медичного огляду ОСОБА_1 , з урахуванням даних з медичної документації, консультативного висновку консультанта-рентгенолога, у ОСОБА_1 мали місце наступні тілесні ушкодження: хлистова травма шийного відділу шийного відділу хреба з вираженим больовим синдромом; осколковий перелам 5-го шийого хребця; протрузія дисків 4-7 шийних хребців; синець на обличчі, які утворились від ударної дії тупих твердих предметів і могли бути заподіяні не пізніш строку звернення потерпілого у медичні заклади. За ступенем тяжкості травма шийного відділу хребта з осколковим переломом 5-го шийного хребця відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я; синець - до легких тілесних ушкоджень (а.с. 12 - 14).

Разом з тим, посилання позивача на наявність причинного зв`язку між наявним у нього онкологічним захворюванням та ДТП належним чином не доведено. Тому наявність у позивача такого захворювання не враховується судом при визначенні ступеню та розміру завданої останньому діями відповідача моральної шкоди.

Таким чином, судова колегія вважає доведеними факти протиправної поведінки відповідача у вигляді порушень правил дорожнього руху, що призвело до ДТП, завдання позивачу в результаті ДТП тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що призвело до його госпіталізації, пошкодження майна позивача та свідчить про наявність в останнього стресу, фізичного болю, страждань з приводу необхідності лікування, ремонту пошкодженого майна та втрати звичайних життєвих зав`язків.

Керуючись пунктом 6 ст. 2 ЦК, що визначає справедливість, добросовісність та розумність як загальні засади цивільного законодавства, враховуючи вік позивача та характер завданої йому моральної шкоди судова колегія вважає обґрунтованим визначити суму, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

З огляду на вищенаведене, в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням у справі нової постанови про часткове задоволення позову.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд задовольняє позов та апеляційну скаргу частково, за правилами п. 1 ч. 2, ч. 13 ст. 141, п.п. б, в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України , судові витрати, пов`язані з розглядом скарги розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених вимог.

Даними пенсійного посвідчення від 05.04.2018 підтверджується, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 - ої групи (а.с. 131), тому звільнений від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011.

Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, що підлягав сплаті при пред`явленні позову та зверненні з апеляційною скаргою, у розмірі 3524 грн (1409,60+2114,40).

Керуючись ст.ст.367,374,376,382-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від23 січня 2019 року скасувати, ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 (одну тисячу) гривень на відшкодування майнової шкоди та 10 000 (десять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 3 524 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири) гривні судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 листопада 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний