Єдиний унікальний номер 243/5743/19 Номер провадження 22-ц/804/1900/19

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Азевича В.Б., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 243/5743/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, Слов`янської міської ради про визнання дій протиправними, визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2019 року (суддя Мінаєв І.М.),

в с т а н о в и в :

31 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Слов`янської міської ради, про визнання дій протиправними, визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований як тимчасово переміщена особа з 26 серпня 2017 року. 08 грудня 2017 року пенсійну справу ОСОБА_2 направлено до російської федерації у зв`язку з його переїздом, при цьому УПФ зазначило, що заборгованості з пенсії немає. Згідно відповіді УПФ ОСОБА_2 припинено виплату пенсії з 01 листопада 2014 року у зв`язку з ненаданням ним до управління Пенсійного Фонду довідки внутрішньо переміщеної особи і пенсію не поновлено до направлення пенсійної справи до іншої країни. Таким чином, в УПФ виникла заборгованість з пенсії перед ОСОБА_2 за період з 01 листопада 2014 року по 06 вересня 2017 року, яка не виплачена ні йому, ні їй як спадкоємцю. Тому, просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати її померлому батьку ОСОБА_2 пенсії за період з 01 листопада 2014 року по 06 вересні 2017 року, визнати за позивачем право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на недоотриману ним за життя пенсію, зобов`язати нарахувати та виплатити позивачці зазначену недоотриману пенсію.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Слов`янської міської ради, про визнання дій протиправними, визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Роз`яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

З вказаною ухвалою не погодилася ОСОБА_1 та оскаржила її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що всі вимоги позивачки стосуються спадкового майна, а тому вважає даний спір таким, що підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідач Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області надав відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вказаний спір виник щодо порушення права померлого батька позивачки на отримання пенсійних виплат, і лише у випадку встановлення цього порушення у позивачки має виникнути право на одержання пенсійних виплат в порядку спадкування. Відповідач, реалізуючи відповідні повноваження і призупиняючи виплату пенсій померлому батьку позивачки, діяв саме як суб`єкт владних повноважень. Отже зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки між сторонами виник публічно-правовий спір.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 , який діє на підставі ордеру та свідоцтва на про право на заняття адвокатською діяльністю, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки надав клопотання, згідно якого просить справу розглянути за його відсутності та відсутності позивачки.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача Слов`янської міської ради в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання, згідно якого просить справу розглянути за відсутності представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із пунктом шостим частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований та проживав в місті Торез Донецької області (а.с.18).

З 28 жовтня 1983 року ОСОБА_2 призначено пенсію, він перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.19, 24).

26 серпня 2015 року ОСОБА_4 взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, в місті Артемівську (нині Бахмут) Донецької області (а.с.10).

З листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області від 20 грудня 2018 року вбачається, що за період з 01 листопада 2014 року і до переїзду ОСОБА_2 до Російської Федерації виплата пенсії неможлива, оскільки вказаний пенсіонер не надавав до органів Пенсійного Фонду довідку про отримання статусу тимчасово переміщеної особи (а.с.15).

08 грудня 2017 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області направило атестат про припинення виплати пенсії ОСОБА_2 у зв`язку з переїздом на постійне місце проживання до Російської Федерації (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер (а.с.21).

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 (а.с.22).

З позовної заяви вбачається, що позивачка вважає, що спадщина складається з недоотриманої пенсії померлого за період з 01 листопада 2014 року по 06 вересня 2017 року. Крім того, обґрунтовуючи своє право на отримання пенсії, позивачка посилається на своє спадкове право та норми статті 1227 ЦК України.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що зазначена справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки між сторонами виник публічно-правовий спір, який пов`язаний з невиконанням публічно-владних управлінських функцій щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_2 . Вимога позивача про визнання за нею права власності на недоотриману пенсію є похідними від первісної вимоги, оскільки її задоволення залежить від задоволення основної вимоги.

Проте з висновками суду погодитись не можна.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку з наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до вимог статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління ПФУ про визнання бездіяльності відповідача протиправною і зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію, обґрунтовуючи своє право на отримання пенсії, яке належало спадкодавцю відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тим, що такі виплати входять до складу спадщини відповідно до статті 1227 ЦК України.

Отже, виник спір про цивільне право, предметом якого є майнова вимога позивачки визнати за нею в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти. Тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19), від 03 квітня 2019 року № 808/1346/18 (провадження № 11-1499апп18).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із статтею ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді І.В. Кішкіна

В.Б. Азевич

О.В. Халаджи

Повний текст постанови складено 11 липня 2019 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна