Справа № 183/5636/16
№ 2/183/89/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

за участю представника

позивача - адвоката Вишневського А.С., -

в с т а н о в и в:

07.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати недостовірною інформацію, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22) у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», та поширену на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_6», «ІНФОРМАЦІЯ_7», зобов'язати ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом розміщення про це відповідного оголошення в Газеті „Новомосковська правда", стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 70000 гривень.

19 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в якому просить визнати недостовірною інформацію, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22) у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», та поширену на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_6», «ІНФОРМАЦІЯ_7», зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом розміщення про це відповідного оголошення в Газеті „Новомосковська правда", стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на відшкодування моральної шкоди 70000 гривень.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на наступне.

В мережі Інтернет на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22) ІНФОРМАЦІЯ_25 року була розміщена стаття «ІНФОРМАЦІЯ_1» (ІНФОРМАЦІЯ_8), в якій містяться наступні твердження: «Ситуация в селе Попасное Новомосковского района Днепропетровской области, где рейдеры нардепа ОСОБА_1 де-юре захватили местное фермерское хазяйство стоимостью 30.000.000 гривен, продолжает оставатися неспокойной; Примечательно, что адрес «нового владельца» ФХ «ДАР» ОСОБА_7, указанный в Едином госреестре, принадлежал приюту для бомжей и этой схемой господин ОСОБА_1 пользуется постоянно;

…приехавшие 14 сентября полторы сотни вооруженных людей нардепа ОСОБА_1, не решились на штурм ФХ;

Новомосковская межрайонная полиция и спецназ, поддерживают сторону народного избранника от «БПП» ОСОБА_9»

В мережі Інтернет на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22) ІНФОРМАЦІЯ_9 року була розміщена стаття «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ІНФОРМАЦІЯ_10), в якій містяться наступні твердження:

«… тут же появились ястребы в лице народного депутата Украины от «Блока Петра Порошенко» ОСОБА_9, которы епод шумок пытаются у детей ОСОБА_10 забрать наследство в виде фермерського хозяйства «ДАР»;

У беспредельщика-нардепа ОСОБА_9 в шестерках начальник Новомосковской межрайонной полиции, прокуроры и сам президент Порошенко.»

На думку позивача, відповідачі безпідставно стверджують, що позивач має відношення до майнового конфлікту у фермерському господарстві «ДАР», організації рейдерського захоплення фермерського господарства «Дар», використанні озброєних людей для його захоплення, намаганні відібрати спадщину у дітей ОСОБА_10, безпідставно називають позивача „беспредельщиком".

В мережі Інтернет на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) ІНФОРМАЦІЯ_11 року була розміщена стаття «ІНФОРМАЦІЯ_3» ( ІНФОРМАЦІЯ_12), в якій містяться наступні твердження:

«Наше издание 15.09.2016 г. освещало о очередной рейдер ской атаке в Новомосковском районе с. Попасное. С помощью вооруженных титушек они пытаются захватить фермерское хозяйство «Дар». По рассказам работников этого хозяйства и жителей села, за всем этим стоит народный депутат от БПП ОСОБА_1»

Також, у даній статті розміщена фотографія позивача.

На думку позивача відповідачі безпідставно стверджують, що позивач має відношення до рейдерського захоплення фермерського господарства «ДАР» та майнового конфлікту у фермерському господарстві „ДАР", безпідставно вказує на причетність позивача до організації силових провокацій, масових сутичок та інших акцій з застосуванням фізичної сили.

В мережі Інтернет на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) ІНФОРМАЦІЯ_13 року була розміщена стаття «ІНФОРМАЦІЯ_4» (ІНФОРМАЦІЯ_14), в якій містяться наступні твердження:

«В этот поздний час в с. Попасное продолжается попытка рейдерского захвата фермерського хозяйства "ДАР". В захвате участвуют примелькавшиеся титушки нардепа ОСОБА_1, неоднократно засветившиеся в Новомосковске.»

На думку позивача, відповідачі безпідставно стверджують, що позивач причетний до організації силових провокацій, масових сутичок та інших акцій із застосуванням фізичної сили та має відношення до майнового конфлікту у фермерському господарстві «ДАР».

В мережі Інтернет на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) ІНФОРМАЦІЯ_13 року була розміщена стаття «ІНФОРМАЦІЯ_5» (ІНФОРМАЦІЯ_15), в якій містяться наступні твердження:

«Вчера 14 сентября в с. Попасное была очередная попытка рейдерского захвата фермерського хозяйства "ДАР". В захвате участвовали примелькавшиеся титушки нардепа ОСОБА_1, неоднократно засветившиеся в Новомосковске.

К вечеру на помощь фермерам Попасного начали съезжаться фермеры с Юрьевского и Павлоградского районов, неравнодушные новомосковцы, которым "ОСОБА_9" тоже уже поперек горла.

Возмущает тот факт, что с предложением продать фермерское хазяйство приезжал сам глава райадминистрации ОСОБА_15 - ставленник ОСОБА_1. После отказа продать хозяйство, начался данный конфликт в Попасном.»

На думку позивача, відповідачі безпідставно стверджують, що позивач причетний до організації силових провокацій, масових сутичок та інших акцій із застосуванням фізичної сили та має відношення до майнового конфлікту у фермерському господарстві «ДАР», що позивач має безпосереднє відношення до організації рейдерського захоплення фермерського господарства «Дар», відповідачі безпідставно називають прізвищем позивача незаконні дії, що відбуваються у Новомосковському районі та безпідставно звинувачують позивача в тому, що голова Новомосковської районної державної адміністрації отримав свою посаду завдяки позивачу.

В мережі Інтернет на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) ІНФОРМАЦІЯ_16 року була розміщена стаття «ІНФОРМАЦІЯ_17» ( ІНФОРМАЦІЯ_18), в якій міститься твердження: «Мошеннический захват ФХ «ДАР» переполнил чашу терпения фермеров.»

На думку позивача, це твердження у сукупності з назвою статті є безпідставним намаганням відповідачів вказати на причетність позивача до рейдерського захоплення фермерського господарства «Дар», тобто відповідачі стверджують, що позивач має відношення до майнового конфлікту у фермерському господарстві «ДАР».

В мережі Інтернет на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) ІНФОРМАЦІЯ_13 року була розміщена стаття «ІНФОРМАЦІЯ_7» (ІНФОРМАЦІЯ_19), в якій містяться наступні твердження:

«Хотел бы дать свой комментарий на ответ команды ОСОБА_1 по имущественному конфликту в фермерском хозяйстве «ДАР» (ІНФОРМАЦІЯ_20) Я вообще в стороне от этого конфликта и понятия не имею, что там происходит на самом деле. Но я за закон, справедливость и против беспредела. Я просто читаю обе стороны конфликта и делаю выводы с их слов. Прочитав ответ «Полезной газеты», почему-то вспомнил, «нет дыма без огня». В ответе явно нарушены причинно-следственные связи, логика и здравый смысл. Всё это присыпано толстыми манипуляциями.»

На думку позивача, відповідачі безпідставно стверджують, що позивач має відношення до майнового конфлікту у фермерському господарстві „ДАР".

Також позивач наполягає, що він не має жодного відношення до майнового конфлікту у фермерському господарстві «ДАР» та рейдерського захоплення вищезазначеного господарства, а інформація опублікована в зазначених статтях, щодо його причетності до рейдерського захоплення фермерського господарства «Дар» та майнового конфлікту у фермерському господарстві «ДАР» є неправдивою, та шкодить його діловій репутації і принижує його честь та гідність, а також негативно характеризує його особисті та ділові якості.

На думку позивача, розповсюджена відповідачами інформація не містить критики та оцінки його дій, як публічної особи, а містить твердження та негативну інформацію, які не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність і ділову репутацію в громадській думці, з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, а тому підлягає спростуванню.

Позивач вважає, що найефективнішим способом спростування недостовірної інформації буде розміщення відповідачами відповідного оголошення в Газеті „Новомосковська правда".

Позивач наполягає на тому, що в правовідносинах, що виникли між сторонами, має місце сукупність всіх обставин, які утворюють юридичний склад правопорушення, наявність якого є підставою для задоволення позову.

Крім того, наслідок розповсюдження відповідачами недостовірної негативної інформації позивачу завдано моральних страждань та переживань, оскільки відповідачі принизили його перед іншими людьми та поширили відомості стосовно нього, про те, що він займається протиправною діяльністю.

Позивач зазначає, що являється публічною особою - народним депутат України, а тому розповсюджена відповідачами недостовірна негативна інформація істотно шкодить його громадській та діловій репутації, при цьому зазначена недостовірна негативна інформація не являється судженням чи оцінкою його політичної діяльності, а є твердженням про причетність до події, яка містить ознаки злочину.

Внаслідок цього позивач наполягає на відшкодуванні моральної шкоди у розмірі 70 000,00 грн.

Посилаючись на вимоги 1, 4 статті 277 ЦК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», ОСОБА_1 вважає належними відповідачами автора відповідного інформаційного матеріалу - ОСОБА_2 та власник веб-сайта - ОСОБА_3

Таким чином, позивач вважає, що ОСОБА_3 (ОСОБА_3) являється власником веб-сайтів «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22), та «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24), а ОСОБА_2 являється фактичним користувачем вказаних веб-сайтів та відповідно автором матеріалів, що розміщуються на цих веб-сайтах, а тому ОСОБА_3 (ОСОБА_3) та ОСОБА_2, на його переконання, є співвідповідачами та повинні нести солідарну відповідальність за позовом.

У зв'язку із вищезазначеним позивач просить суд:

-визнати недостовірною інформацію „рейдеры нардепа ОСОБА_1", „этой схемой господин ОСОБА_1 пользуется постоянно", „полторы сотни вооруженных людей нардепа ОСОБА_1", „Новомосковская межрайонная полиция и спецназ, поддерживают сторону народного избранника от «БПП» ОСОБА_9", що була поширена Відповідачами у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка була розміщена на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_21» ІНФОРМАЦІЯ_22;

-визнати недостовірною інформацію „ястребы в лице народного депутата Украины от «Блока Петра Порошенко» ОСОБА_9", „У беспредельщика-нардепа ОСОБА_1", що була поширена Відповідачами у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», яка була розміщена на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_21» ІНФОРМАЦІЯ_22;

-визнати недостовірною інформацію «за всем этим стоит народный депутат от БПП ОСОБА_1», що була поширена відповідачами у статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», яка була розміщена на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24);

-визнати недостовірною інформацію «титушки нардепа ОСОБА_1», що була поширена Відповідачами у статті «ІНФОРМАЦІЯ_4», яка була розміщена на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24);

-визнати недостовірною інформацію «титушки нардепа ОСОБА_1», «ОСОБА_9 тоже уже поперек горла», „глава райадминистрации ОСОБА_15 - ставленник ОСОБА_1", що була поширена відповідачами у статті «ІНФОРМАЦІЯ_5», яка була розміщена на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24);

-визнати недостовірною інформацію „ОСОБА_1 продолжает", що була поширена Відповідачами у статті «ІНФОРМАЦІЯ_6», яка була розміщена на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24);

-визнати недостовірною інформацію „ответ команды ОСОБА_1 по имущественному конфликту в фермерском хозяйстве «ДАР»", що була поширена відповідачами у статті «ІНФОРМАЦІЯ_7», яка була розміщена на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24);

-зобов'язати відповідачів спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом розміщення відповідачами про це відповідного оголошення в Газеті „Новомосковська правда";

-стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 70 000,00 грн. (сімдесят тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди.

-стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача понесені судові витрати.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року було відкрито провадження по справі.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року, з метою забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди зобов'язано Об'єднання підприємств в галузі телекомунікації, інформатизації та інтернет «УКРАЇНСЬКИЙ МЕРЕЖЕВИЙ ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» надати на адресу суду інформацію про власника веб-сайту «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22) та веб-сайту «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24)

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року, з метою забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди зобов'язано Приватне підприємство «Фріхост» (; місцезнаходження: 02166, АДРЕСА_1, фактична адреса: 01032, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 36-Б оф.15) надати на адресу суду відомості про реєстранта (власника) доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_24/, користувача послуг хостінгу для веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_24/; реєстранта (власника) доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_22, користувача послуг хостінгу для веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_22.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року, з метою забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди направлено судове доручення до відповідного компетентного органу Йорданського Гашимітського Королівства про вручення судового виклику, копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії уточнюючого позову з додатками відповідачу у справі: ОСОБА_3/ ОСОБА_3/ у справі є: ОСОБА_5 АДРЕСА_2

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказану цивільну справу передано на розгляд судді Сорокі О.В.

19 грудня 2017 року до канцелярії Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов лист з додатками, щодо результатів виконання доручення, відповідно до якого доручення українського суду повернуто без виконання.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року з метою забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди направлено судове доручення до відповідного компетентного органу - Йорданського Гашимітського Королівства про вручення судового виклику, копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії уточнюючого позову з додатками відповідачу у справі:ОСОБА_3 / ОСОБА_3/ у справі є: ОСОБА_5 АДРЕСА_2

12 грудня 2018 року до канцелярії Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов лист з додатками, щодо результатів виконання доручення, відповідно до якого доручення українського суду повернуто без виконання.

За результатами підготовчого провадження ухвалою суду від 13 грудня 2018 справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених в позові.

Відповідач 1 - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також надав суду письмові заперечення на позов, у яких вважає позов ОСОБА_1 надуманим. Так, відповідач зазначив, що позов ОСОБА_1 ґрунтується на скріншотах начебто зроблених з інтернет - сайтів «Новомосковськ наше місто» та «Горожанін», однак такі скріншоти, на думку відповідача не являються належними доказами при розгляді цивільної справи, за посиланнями, зазначеними у позові відсутні такі статті, у яких викладена інформація, яку позивач вважає недостовірною. Крім того, відповідач зауважив на тому, що не має ніякого відношення інтернет - сайтів «Новомосковськ наше місто» та «Горожанін», не являється їх власником, користувачем, орендарем доменних імен, не являється автором жодних статей.

Відповідач ОСОБА_3 / ОСОБА_3/ відзив на позов не подав, в судове засідання не з'явився, вважається таким, що повідомлений належним чином про розгляд справи, оскільки судом двічі направлялись судові доручення до відповідного компетентного органу - Йорданського Гашимітського Королівства для вручення судового виклику, однак доручення не виконане, причину неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Конституція України визначає честь і гідність людини є найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3,28).

Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Право на повагу людської гідності - це право, що захищає гідність будь-якої особи, забезпечує належне ставлення до неї з боку органів державної влади, інших осіб. Це є одним із видів прав людини, належить до основоположних прав, адже воно є необхідним для нормального існування та розвитку людини, є загальним та є особистим (або громадянським) правом.

Статтею 1 Загальної декларації прав людини закріплено: всі люди народжуються вільними і рівними у своїй гідності та правах. Вони наділені розумом і совістю і повинні діяти у відношенні один до одного в дусі братерства.

У відповідності до ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Основними принципами інформаційних відносин є, зокрема, гарантованість права на інформацію, відкритість та доступність інформації, свобода обміну інформацією, достовірність і повнота інформації. Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (статті 2, 5 Закону України «Про інформацію»).

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про інформацію» за змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова інформація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; інші види інформації.

Положеннями чинного законодавства передбачено право особи звернутися до суду з вимогами про спростування недостовірної інформації.

Так, у статті 32 Конституції України закріплено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За правилами ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, а в силу вимог ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі та ділової репутації.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

В мережі Інтернет на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22) ІНФОРМАЦІЯ_25 року була розміщена стаття «ІНФОРМАЦІЯ_1» (ІНФОРМАЦІЯ_8), в якій містяться наступні твердження:

«Ситуация в селе ПопасноеНовомосковскогорайонаДнепропетровской области, где рейдеры нардепа ОСОБА_1 де-юре захватили местное фермерское хазяйство стоимостью 30.000.000 гривен, продолжает оставаться неспокойной;

Примечательно, что адрес «нового владельца» ФХ «ДАР» ОСОБА_7, указанный в Едином госреестре, принадлежал приюту для бомжей и этой схемой господин ОСОБА_1 пользуется постоянно;

…приехавшие 14 сентября полторы сотни вооруженных людей нардепа ОСОБА_1, не решились на штурм ФХ;

Новомосковская межрайонная полиция и спецназ, поддерживают сторону народного избранника от «БПП» ОСОБА_9»

В мережі Інтернет на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22) ІНФОРМАЦІЯ_9 року була розміщена стаття «ІНФОРМАЦІЯ_2» ( ІНФОРМАЦІЯ_10), в якій містяться наступні твердження:

«… тут же появились ястребы в лице народного депутата Украины от «Блока Петра Порошенко» ОСОБА_9, которые под шумок пытаются у детей ОСОБА_10 забрать наследство в виде фермерського хозяйства «ДАР»;

В мережі Інтернет на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) ІНФОРМАЦІЯ_11 року була розміщена стаття «ІНФОРМАЦІЯ_3» ( ІНФОРМАЦІЯ_12), в якій містяться наступні твердження:

«Наше издание 15.09.2016 г. освещало о очередной рейдер ской атаке в Новомосковском районе с. Попасное. С помощью вооруженных титушек они пытаются захватить фермерское хозяйство «Дар». По рассказам работников этого хозяйства и жителей села, за всем этим стоит народный депутат от БПП ОСОБА_1»

Також, у даній статті розміщена фотографія позивача, який являється публічною особою.

В мережі Інтернет на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) ІНФОРМАЦІЯ_13 року була розміщена стаття «ІНФОРМАЦІЯ_4» (ІНФОРМАЦІЯ_14), в якій містяться наступні твердження:

«В этот поздний час в с. Попасное продолжается попытка рейдерского захвата фермерського хозяйства "ДАР". В захвате участвуют примелькавшиеся титушки нардепа ОСОБА_1, неоднократно засветившиеся в Новомосковске.»

В мережі Інтернет на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) ІНФОРМАЦІЯ_13 року була розміщена стаття «ІНФОРМАЦІЯ_5» (ІНФОРМАЦІЯ_15), в якій містяться наступні твердження:

«Вчера 14 сентября в с. Попасное была очередная попытка рейдерского захвата фермерського хозяйства "ДАР". В захвате участвовали примелькавшиеся титушки нардепа ОСОБА_1, неоднократно засветившиеся в Новомосковске.

К вечеру на помощь фермерам Попасного начали съезжаться фермеры с Юрьевского и Павлоградского районов, неравнодушные новомосковцы, которым "ОСОБА_9" тоже уже поперек горла.

Возмущает тот факт, что с предложением продать фермерское хазяйство приезжал сам глава райадминистрации ОСОБА_15 - ставленник ОСОБА_1. После отказа продать хозяйство, начался данный конфликт в Попасном.»

В мережі Інтернет на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) ІНФОРМАЦІЯ_16 року була розміщена стаття «ІНФОРМАЦІЯ_6» (ІНФОРМАЦІЯ_26, в якій міститься твердження: «Мошеннический захват ФХ «ДАР» переполнил чашу терпения фермеров.»

В мережі Інтернет на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) ІНФОРМАЦІЯ_13 року була розміщена стаття «Должнывосторжествовать закон и правопорядок! Да, ІНФОРМАЦІЯ_27» (ІНФОРМАЦІЯ_19), в якій містяться наступні твердження:

« Хотел бы дать свій комментарий на ответ команды ОСОБА_1 по имущественному конфликту в фермерском хозяйстве «ДАР» (ІНФОРМАЦІЯ_20) Я вообще в стороне от этого конфликта и понятия не имею, что там происходит на самом деле. Но я за закон, справедливость и против беспредела. Я просто читаю обе стороны конфликта и делаю выводы с их слов. Прочитав ответ «Полезной газеты», почему-то вспомнил, «нет дыма без огня». В ответе явно нарушены причинно-следственные связи, логика и здравый смысл. Всё это присыпано толстыми манипуляциями.»

Вказані обставини підтверджуються роздруківками вказаних статей, які містяться в матеріалах справи.

Про наявність таких статей в мережі інтернет на зазначених сайтах та їх публікацію в певний часв, також повідомив представник відповідача ОСОБА_11, який наполягав на його допиті в суді, в якості свідка після того, як відповідач ОСОБА_2 заперечив навіть наявність таких статей за посиланнями, вказаними у позові. Останній надав суду показання про те, що ним безпосередньо були виявлені такі публікації, ним здійснено особисто роздруківки статей. Негативна інформація, що розповсюджена про його довірителя в мережі інтернет відповідачами, стала відома не тільки йому.

Згідно з положеннями ст.277 ЦК України та ст. 12 ЦПК України, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У відповідності до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.47 Закону України «Про інформацію» порушенням законодавства про інформацію, зокрема, є поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь та гідність.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Положеннями абз. 5 п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, роз'яснено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить, відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідності, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено також у ст. 10 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», які, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною законодавства України.

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даному випадку, суд вважає, що у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», які були розміщені на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22) та у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_6», «ІНФОРМАЦІЯ_7», які були розміщені на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) висловлювання, які є предметом позову позивача, не носять характеру оціночного судження, а містять конкретні твердження про позивача, як особу, яка здійснює незаконну діяльність на певній території.

Європейський суд з прав людини 2 червня 2016 року ухвалив рішення у справі № 61561/08 «Інститут економічних реформ проти України», де розглядаючи питання забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом репутації особи, зазначив, що відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції, існує мало можливостей для обмеження політичних висловлювань чи дебатів з питань, що становлять суспільний інтерес, при цьому високий рівень захисту свободи вираження поглядів буде надаватися у випадках, коли висловлювання стосуються питання, що становить суспільний інтерес.

У зазначеному рішенні суд проводить відмінність між твердженнями про факти і оціночними судженнями. Існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не підлягає доведенню. Оціночне судження не може бути доведене, це порушує саму свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого статті 10 Конвенції.

Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацію фактів.

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачами не надано жодних доказів достовірності інформації, яка була викладена щодо позивача у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», які були розміщені на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22) та у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_6», «ІНФОРМАЦІЯ_7», які були розміщені на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24).

В свою чергу, позивачем суду доведений факт поширення недостовірної інформації.

Суду доведено, що внаслідок поширення цієї інформації було порушено особисті немайнові права позивача, оскільки в них містяться відомості про події, та факти, які не відповідають дійсності та перекручені.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що зазначена інформація є недостовірною, а тому позов в частині визнання інформації недостовірною є обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 12 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Згідно листа ПП „Фріхост" від 06.12.2016 року, що був наданий на виконання ухвали Новомосковського міськрайонного суду від 30 листопада 2016 року, власником веб-сайтів «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22), та «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) являється наступна особа: ПІБ: ОСОБА_3 (ОСОБА_3), Адреса: АДРЕСА_2 (АДРЕСА_2), Телефон: НОМЕР_1, E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_28 а оплату послуг продовження доменних імен ІНФОРМАЦІЯ_22 та ІНФОРМАЦІЯ_24, оплату послуг хостінгу вказаних доменних імен (веб-сайтів) здійснював безпосередньо ОСОБА_2, що підтверджується меморіальними ордерами № @2PL494531 від 14.03.2016 року, № 5059.8648 від 17.12.2015 року, № @2PL038133 від 18.07.2016 року, які містяться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 77-80 ЦПК України суд вважає лист ПП „Фріхост" від 06.12.2016 року та меморіальні ордери № @2PL494531 від 14.03.2016 року, № 5059.8648 від 17.12.2015 року, № @2PL038133 від 18.07.2016 року належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами того, що ОСОБА_3 (ОСОБА_3) являється власником веб-сайтів «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22) та «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24), а ОСОБА_2, на момент розміщення публікацій на зазначених веб-сайтах, являвся безпосереднім їх користувачем.

Свою непричетність до користування веб-сайтами та відсутність авторства оскаржуваних матеріалів, як і їх наявність взагалі, ОСОБА_2 обґрунтовує у своїх запереченнях, посилаючись на те, що позов ОСОБА_1 має ознаки політичного переслідування його, як блогера та людини, що допомагала на позачергових виборах до Верховної Ради України опоненту ОСОБА_1

Між тим, суду доведена наявність оскаржуваних публікацій щодо позивача на веб-сайтах «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22) та «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24), власником яких на момент здійснення публікацій та на момент розгляду справи в суді являється ОСОБА_3, а ОСОБА_2, на переконання суду, мав безпосереднє відношення до веб-сайтів «ІНФОРМАЦІЯ_21» та «Горожанін» на момент розміщення на цих веб-сайтах оскаржуваних публікацій, як користувач, оскільки саме він здійснював оплату послуг хостінгу вказаних доменних імен.

Непричетність ОСОБА_2 до користування веб-сайтами «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22) та «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24) спростовується дослідженими в судовому засіданні листами лист ПП „Фріхост" а також квитанціями про оплату послуг хостінгу доменних імен. Крім того, в якості електронного доказу, відповідно до вимог ст. 100 ЦПК України, судом був безпосередньо переглянутий уривок з телевізійного шоу «Шустер LIVE», на якому ОСОБА_2 особисто представився, як власник інтернет сайту «ІНФОРМАЦІЯ_23».

Пункт 25 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» передбачає, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

На переконання суду, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, так як саме такий спосіб спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Згідно до статтею 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» зазначається, що відповідно до положень ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України не посягати на права та свободи честь і гідність людей.

При цьому в постанові ВСУ від 29.11.2017 у справі № 6-639цс17 викладене наступне.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Проте, ухвалюючи рішення в справі про захист гідності, честі чи ділової репутації публічної особи, суд також повинен дотримуватись основоположних принципів права, зокрема презумпції невинуватості.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана інформація не знайшла свого підтвердження, являється недостовірною, та такою, що негативно впливає на репутацію позивача, який на момент поширення недостовірної інформації і на даний час являється народним депутатом України, тобто є публічною особою, яка потенційно може зазнати гострої та сильної громадської критики, оскільки він безпосередньо відіграє важливу роль у діяльності держави, та його безпосередні дії становлять суспільний інтерес.

Положеннями статей 3-6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, яка схвалена 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи визначено, що оскільки політичні діячі вирішили апелювати до довіри громадськості та погодились «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, а тому вони підлягають ретельному громадському контролю та потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у ЗМІ з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції.

Посадові особи повинні погодитись з тим, що вони підлягатимуть громадському контролю та критиці, особливо в ЗМІ, з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції, тієї мірою, якою це є необхідним для забезпечення прозорості та відповідального виконання їхніх обов'язків.

Гумористичний та сатиричний жанр, захищений статтею 10 Конвенції, дозволяє більший ступінь перебільшення та навіть провокації доти, доки це не вводить громадськість в оману щодо фактів.

Політичні діячі не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Тому на ЗМІ, які критикують політичних діячів, не повинні накладатися суворіші санкції відповідно до національного законодавства. Цей принцип також застосовується до посадових осіб. Відхід від цього правила є допустимими лише у випадках, коли це є украй необхідним для забезпечення можливості виконання належним чином посадовими особами своїх функцій.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, яку позивач визначив у розмірі 70000 грн., оскільки будучи публічною особою, ОСОБА_1 повинен бути готовим до більш прискіпливого громадського контролю. В даному випадку суду не доведено, що внаслідок розповсюдження недостовірної інформації, набута позивачем суспільна оцінка ділових і професійних якостей при виконанні обов'язків народного депутата зазнала моральної шкоди у розмірі, визначеному у позові.

Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3858,48 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.5,12, 13, 78, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, ст.277 ЦК України, Законом України «Про інформацію», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацію, що була поширена відносно ОСОБА_1 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка була розміщена на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22).

Визнати недостовірною інформацію, що була поширена відносно ОСОБА_1 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», яка була розміщена на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22) .

Визнати недостовірною інформацію що була поширена відносно ОСОБА_1 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», яка була розміщена на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24).

Визнати недостовірною інформацію, що була поширена відносно ОСОБА_1 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_4», яка була розміщена на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24).

Визнати недостовірною інформацію, що була поширена відносно ОСОБА_1 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_5», яка була розміщена на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24).

Визнати недостовірною інформацію, що була поширена відносно ОСОБА_1 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_6», яка була розміщена на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24).

Визнати недостовірною інформацію, що була поширена відносно ОСОБА_1 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_7», яка була розміщена на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24).

ОСОБА_14 ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію, яка була викладена щодо ОСОБА_1 у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», які були розміщені на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22), не пізніше наступного дня після набрання рішенням законної сили, шляхом опублікування спростування на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_21» (ІНФОРМАЦІЯ_22).

ОСОБА_14 ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію, яка була викладена щодо ОСОБА_1 у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_6», «ІНФОРМАЦІЯ_7», які були розміщені на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24), не пізніше наступного дня, після набрання рішенням законної сили, шляхом опублікування спростування на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_23» (ІНФОРМАЦІЯ_24).

В іншій частині позову ОСОБА_1, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3858,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_3

Відповідач 1: ОСОБА_2, АДРЕСА_1

Відповідач 2: ОСОБА_3, АДРЕСА_2 (ОСОБА_3, АДРЕСА_2).

Суддя Сорока О.В.