Справа № 525/1305/18
Провадження №2/525/51/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2019 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Хоролець В.В., при секретарі Гавриш О.В., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання (а.с.а.с.1-2). З позову ОСОБА_1 вбачається, що між її матір'ю ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_3 шлюб розірвано 11.06.2002 року, Великобагачанським районним відділом РАГС у Полтавській області в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис №40. Вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною дочкою відповідача по справі ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області, яке набрало чинності 25.12.2001 року, з відповідача ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як остання знаходилася на її утриманні. В даний час позивачка ОСОБА_1 після досягнення повноліття проживає з матір'ю ОСОБА_4 На даний час позивачка не одружена і не працює, так як з 2017 року навчається у Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г. Короленка на денному відділенні комерційної форми навчання. В даний час позивачка ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги на оплату навчання проїзд, харчування, проживання в гуртожитку, придбання навчальної літератури. Позивачка ОСОБА_1 навчається на платній основі, відповідно договору плата за навчання вноситься щомісячно в сумі 741,67 грн. Проживає в гуртожитку Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка, за який потрібно платити. Вартість за користування кімнатою на навчальний рік становить 5200 грн.

Позивач також вказує, що у відповідача є заборгованість з виплати аліментів на утримання позивача по даній справі ОСОБА_1 Відповідач ОСОБА_3 до досягнення дочкою ОСОБА_1 18 річного віку не сплачував аліментів на її утримання і на даний час допомоги не надає. Відповідач є особою працездатного віку, а тому має можливість надати допомогу на утримання позивача ОСОБА_1 на час навчання. В даний час відповідач ОСОБА_3 офіційно не працює.

Посилаючись на вищевикладені обставини та положення ст.ст.199,200 СК України, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 і просила суд стягнути з нього аліменти на її користь на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення і до закінчення навчання (а.с.а.с.1-2).

Ухвалою суду від 16.11.2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі та підготовче засідання призначено на 11.12.2018 року (а.с.24), відповідачу встановлено термін для подання відзиву на позов; здійснені судові повідомлення про день і час проведення підготовчого засідання у справі.

До проведення підготовчого засідання у справі відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позов згідно ст.178 ЦПК України, в якому посилався на скрутне матеріальне становище, наявність від шлюбу двох малолітніх дітей, з яких одна дитина (ОСОБА_6) хворіє і потребує постійної медичної допомоги, вказував, що він отримав дохід від обробітку земельної ділянки, яку зараз самостійно обробляє; в цілому вказав, що позов визнає частково і не заперечує про стягнення з нього суми аліментів, які він в змозі буде платити дочці на період навчання (а.с.34).

Підготовче засідання у справі було проведено 11.12.2018 року і ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 11.12.2018 року судовий розгляд справи призначений на 18.01.2019 року (а.с.52); учасники справи повідомленні про день і час розгляду справи в порядку ст.ст.128-131 ЦПК України.

29.12.2018 року від позивача у справі ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив відповідача ОСОБА_3, з якої вбачається, що позивач у справі вважає доводи відзиву безпідставними та недоведеними (а.с.а.с.61-62).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали зміст заявлених позовних вимог, в своїх поясненнях посилалися на обставини, що викладені в позові та відповіді на відзив і просили заявлений позов ОСОБА_1 задовольнити.

Відповідач у справі ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав частково, посилаючись на доводи поданого ним у справі відзиву, просив врахувати, що його малолітня дитина від іншого шлюбу ОСОБА_6 має захворювання та потребує періодичних обстежень та медичного лікування; в цілому підтримав доводи відзиву, поданого ним у справі.

Третя особа у справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала поводи позовної заяви ОСОБА_1 і просила її задовольнити, посилалася на те, що батько дитини ОСОБА_3 допустив значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання ще неповнолітньої дитини ОСОБА_1, постійно ухилявся від їх сплати, продовжує приховувати свої реальні доходи, в даний час сплатив заборгованості по аліментах лише 7000 грн.; вважає, що батько дитини має можливість сплачувати аліменти на період навчання дочки ОСОБА_1 у відповідному навчальному закладі.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, її представника за належною довіреністю ОСОБА_2, пояснення відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 15 ЦК України (норма матеріального права) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Про це вказується у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 року.

В цьому контексті необхідно зазначити, що за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Також, Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09.12.2010 року, яке набуло статусу остаточного 09.03.2011 року ще раз вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), №48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II). Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме: рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (п.35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об'єкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що від шлюбу, який в даний час розірвано (а.с.4) сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають повнолітню доньку - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3). Відповідач по справі ОСОБА_3 є батьком повнолітньої дитини ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.3).

Дитина-позивач по справі ОСОБА_1, народження ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13) навчається в Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г.Короленка та є студенткою денного відділення комерційної форми навчання природничого факультету вищезазначеного університету. Зарахована на навчання наказом №97 ст/пл. 10.08.2017 року, передбачений термін закінчення навчання - 30 червня 2021 року (а.с.6).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наявних матеріалів справи вбачається, що дитина ОСОБА_1 часто хворіє на захворювання верхніх дихальних шляхів (а.с.72), навчається в Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г.Короленка на підставі Договору №02-30/07-011 від 11.08.2017 року, що укладений її матір'ю ОСОБА_4 з вищевказаним університетом, при цьому, щомісячна плата за навчання складає 741 грн.67 коп. (а.с.7), плата за навчання вноситься матір'ю позивача у справі ОСОБА_4, що підтверджується документально (а.с.11) і не заперечується учасниками справи. Також, за проживання у гуртожитку даного університету студента ОСОБА_1 за період з вересня 2018 року по червень 2019 року сплачено її матірю ОСОБА_4 кошти в сумі 5200 грн., що також підтверджено документально і не заперечується учасниками справи (а.с.11). Тобто, на даний час всі витрати, пов'язані з навчання дитини ОСОБА_1 в Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г.Короленка несе в односторонньому порядку мати дитини ОСОБА_4

З довідки виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Полтавської області №1301 від 07.09.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 і має такий склад сім'ї: дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8). ОСОБА_4 працює контролером Гоголівського ЦБВО ПАТ «Укрнафта», де отримує заробітну плату (а.с.67), земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Гоголівської селищної ради не має (а.с.71). В той же час, ОСОБА_4 має ряд захворювань, що потребують періодичного обстеження та лікування (а.с.66), згідно Акту комісійного обстеження умов проживання від 21.12.2018 року вбачається, що вона має на утриманні дитину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та бабусю ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка є інвалідом другої групи, яка перебуває на повному забезпеченні та утриманні більше восьми років ОСОБА_4 (а.с.68); згідно медичної документації, ОСОБА_8 хворіє на тяжке захворювання (а.с.70) і отримує близький до мінімального розмір пенсії (а.с.69).

Отже, сукупність вищевикладеного свідчить про те, що у зв'язку з навчанням позивач ОСОБА_1 не працює, матеріальну допомогу отримує виключно від матері ОСОБА_4

Відповідач по справі ОСОБА_3 постійно проживає в АДРЕСА_2 в такому складі сім'ї: батько ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8; дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9 - за даною адресою не зареєстрована, але проживає з 2014 року; дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10, за даною адресою не зареєстрована, але проживає з 03.11.2015 року; дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, за даною адресою не зареєстрована, але проживає з 18.10.2016 року (а.с.38), ОСОБА_3 перебуває в шлюбі з ОСОБА_4 з 19.09.2013 року (а.с.40), батько відповідача є пенсіонером (а.с.а.с.42-43), згідно Акту обстеження від 23.11.2018 року, громадянин ОСОБА_3 проживає за рахунок доходу від самостійного обробітку земельної частки (паю) та ведення особистого селянського господарства (а.с.37), з листа КНП «Великобагачанський районний центр ПМСД» від 07.12.2018 року вбачається, що дитина ОСОБА_3 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11 знаходиться на «Д» обліку з приводу захворювання: вікова транзиторна недостатність імунітету, рецидивуючий бронхіт, токсокароз, дефіцитна анемія змішаного ґенезу; дана дитина консультується в ПОКДЛ, потребує додаткового обстеження та лікування (а.с.35). З доводів відзиву відповідача ОСОБА_3 вбачається, що за рік від продажу зерна він отримав дохід 16000 грн., також він обробляє свою земельну ділянку (земельний пай) площею 3,8 га, що знаходиться на території села Багачка Перша Великобагачанського району Полтавської області (а.с.34).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі ОСОБА_3 не надавав суду підтверджуючих письмових доказів про належність та розмір вищевказаної земельної ділянки, а також офіційної довідки про розмір його доходів за відповідні періоди з органу державної фіскальної служби.

Та обставина, що 07.12.2018 року відповідач у справі ОСОБА_3 перерахував на рахунок відділу ДВС кошти в розмірі 7000 грн. (а.с.36) не стосується предмету розгляду даної справи, оскільки це є його обов'язком як батька та як боржника і стосується допущеної відповідачем заборгованості по сплаті аліментів на утримання ще неповнолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно виконавчого листа Великобагачанського районного суду від 04.12.2007 року (а.с.10); станом на 31.07.2018 року ОСОБА_3 за даним виконавчим листом про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 мав заборгованість у значному розмірі - 33905 грн.38 коп. (а.с.9).

Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст.182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

При цьому, відповідно до п.20 вищевказаного Пленуму Верховного Суду України, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Дослідивши та проаналізувавши наявні матеріали справи в їх сукупності в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням того, що в ході розгляду справи дійсно підтверджено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв'язку з навчанням об'єктивно потребує матеріальної допомоги (яку їй надає лише мати ОСОБА_4) і її батько ОСОБА_3, враховуючи його вік, стан здоров'я та майновий стан, може надавати таку допомогу до закінчення терміну навчання, виходячи з меж заявленого позову, положень ст.ст.182,199,200 СК України та роз'яснень, викладених в пунктах 17,20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», з урахуванням і часткового визнання ОСОБА_3 позовних вимог, суд приходить до висновку, що відповідач по справі ОСОБА_3 має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини - дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

При визначенні розміру аліментів суд враховує суть позовних вимог ОСОБА_1, матеріальний стан сторін по справі, третьої особи та дитини, яка навчається на денній формі навчання на платній основі, у зв'язку з навчанням об'єктивно потребує матеріальної допомоги, те, що обоє батьків повинні надавати допомогу на навчання дитини і таку допомогу надає лише мати дитини ОСОБА_4, майновий стан відповідача ОСОБА_3, який в даний час офіційно не працює (як вбачається з доводів відзиву, однак обробляє земельну ділянку (земельний пай) і від продажу вирощеної продукції отримує певні доходи), його сімейний стан, оскільки ОСОБА_3 в даний час одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, при цьому, малолітня дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11 має ряд захворювань, у зв'язку з чим об'єктивно потребує додаткових обстежень та лікування, ОСОБА_3 має працездатний вік, і в сукупності цих обставин суд, з урахуванням ст.ст.182,199,200 СК України приходить до висновку, що ОСОБА_3 як батько повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_1 може надавати матеріальну допомогу дитині, яка продовжує навчання та з урахуванням вищевикладених обставин, майнового та сімейного стану відповідача, часткового визнання заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що є передбачені підстави для часткового задоволення заявленого позову і необхідно стягнути з відповідача у справі ОСОБА_3 аліменти на користь повнолітньої дитини, що продовжує навчання - дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/5 (однієї п'ятої) частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23.10.2018 року (дата звернення до суду з даним позовом) і до закінчення дитиною навчання - до 30.06.2021 року, що забезпечить справедливий матеріальний стан сторін після стягнення аліментів, враховуючи положення ч.2 ст.200 СК України.

Суд вважає безпідставними посилання позивача у справі ОСОБА_1 у позовних вимогах на стягнення з відповідача у справі ОСОБА_3 аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, оскільки чинним законодавством даний розмір аліментів визначається лише для неповнолітніх дітей.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в силу закону позивач ОСОБА_1 при поданні позову, який вона подала 23.10.2018 року звільнена від сплати судового збору та того, що суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів у відповідному розмірі, судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 704 грн.80 коп. належить стягнути з відповідача по справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.182,191,199-200,201 Сімейного кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.4,11,12,13,49,76-80,81,83,128,141,259,247,263-265,272-273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого у встановленому законом порядку на проживання в с. Багачка Перша Великобагачанського району Полтавської області, не працюючого, аліменти на користь повнолітньої дитини, що продовжує навчання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/5 (однієї п'ятої) частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2018 року до закінчення дитиною навчання - 30.06.2021 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12 судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач ОСОБА_1, зареєстрована в АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2; представник позивача ОСОБА_2; відповідач ОСОБА_3, місце проживання с. Багачка Перша Великобагачанського району Полтавської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; третя особа: ОСОБА_4, місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Повний текст рішення складений 21.01.2019 року.

Суддя В.В. Хоролець