Справа № 127/3754/19
Провадження № 22-ц/801/2420/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 рокуСправа № 127/3754/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинський В.П.,

суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сарафанюка Олександра Петровича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «В.Р.Е.М.Я. і К» про стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, з вимогами стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «В.Р.Е.М.Я. і К» (21011, м. Вінниця, вул. Ватутіна, буд. 14-а, ідентифікаційний код юридичної особи 31836576) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 84685,00 (вісімдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок) гривень. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «В.Р.Е.М.Я. і К» (21011, м. Вінниця, вул. Ватутіна, буд. 14-а, ідентифікаційний код юридичної особи 31836576) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 ) компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 8033, 50 грн.

Позов мотивовано тим, що позивач з 01 травня 2006 року перебував у трудових стосунках з відповідачем, обіймаючи посаду заступника директора ТОВ «В.Р.Е.М.Я. і К» відповідно до наказу від 28 квітня 2006 року № 1, що підтверджується копією запису № 7 в трудовій книжці (додаток №1). 06 жовтня 2014 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про звільнення за угодою сторін, направлення копії наказу про звільнення та довідки про заробітну плату за період роботи на адресу позивача, а також про виплату заробітної плати (додаток №2). Зазначена заява направлена відповідачеві на адресу місцезнаходження юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштової кореспонденції. Рекомендований лист повернутий ОСОБА_1 08 листопада 2014 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (додаток №3).

26 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про надання довідки про розмір заробітної плати за весь період роботи, виплату заробітної плати з врахуванням компенсації та про розмір нарахованих сум належних ОСОБА_1 при звільненні (додаток №4). Зазначена заява направлена відповідачеві на адресу місцезнаходження юридичної особи цінним листом з описом вкладень кур`єрською доставкою. Зазначений лист повернутий ОСОБА_1 08 серпня 2016 року з відміткою «за зазначеною адресою не знаходиться» (додаток №5).

Позивач вважає, що обставини перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «В.Р.Е.М.Я. і К» в період з травня 2006 року по березень 2014 року включно підтверджуються індивідуальними відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб відносно ОСОБА_1 , адже саме у зазначений період відповідачем здійснювались відрахування по сплаті державного соціального страхування щодо позивача.

Позивач вказує, що за період роботи на посаді заступника директора ТОВ «В.Р.Е.М.Я. і К» позивачеві ОСОБА_1 заробітна плата не виплачувалась. На письмові заяви щодо проведення розрахунку при звільненні, надання довідок про розмір заборгованості по заробітній платі та копії наказу про звільнення позивача, відповідач не реагує.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «В.Р.Е.М.Я. і К» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що факт виплати заробітної плати за період з якого позивач просить суд стягнути з відповідача підтверджений належними та допустимими доказами, доводи позивача про порушення його трудових прав щодо виплати заробітної плати та відповідно компенсації за невикористані дні відпусток ґрунтуються лише на припущеннях та є необгрунтованими.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Сарафанюк Олександр Петрович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що факт невиплати заробітної плати позивачу та компенсації за невикористану частину відпустки підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «В.Р.Е.М.Я. і К» в період з травня 2006 року по березень 2014 року.

Наказом ТОВ «В.Р.Е.М.Я. і К» від 30.03.2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора з 31.03.2014 року за власним бажанням. ( а.с. 45)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано з Головного управління ДФС у Вінницькій області належним чином засвідчені копії актів перевірок, ревізій, оглядів, обстежень товариства з обмеженою відповідальністю «В.Р.Е.М.Я. і К.» за період з 01.01.2014 року по дату надання інформації, на виконання даної ухвали ТОВ «В.Р.Е.М.Я. і К.».

На виконання ухвали суду, надано повідомлення про те, що бухгалтерська документація за вказаний період була викрадена, про що подана заява до Вінницького відділу поліції Головного управління поліції у Вінницькій області, актом викрадення бухгалтерської документації ТОВ «В.Р.Е.М.Я. І К» згідно журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Вінницьким ВП ГУНП у Вінницькій області за №11992 прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі розслідувань за №0001577, що підтверджується повідомленням про прийняття і реєстрацію заяви від 23.04.2018 №Б-о-1097/200/2018 повідомлення про злочин, ОСОБА_1 викрав бухгалтерську документацію підприємства та намагається заволодіти коштами підприємства у вигляді виплаченої йому заробітної плати за період з 01.05.2006 по 30.03.2014р. Про нарахування та виплату заробітної плати та відсутність заборгованості по оплаті праці свідчать відомості та звітність, що подається до органу доходів і зборів, пенсійного органу, органу статистики. Відповідач просив суд врахувати пояснення учасника підприємства, які ОСОБА_2 надавав інспектору праці Управління Держпраці у Вінницькій області повідомлено про те, що ОСОБА_1 у вказаний період займав посаду заступника директора ТОВ "В.Р.Е.М.Я. і К" та саме до його повноважень відносилось нарахування та виплата заробітної плати працівникам підприємста. Згідно наказу начальника Управління від 05.05.2018 №359-0 скасовано наказ про проведення інспекційного відвідування від 02.04.2018 № 195-0 ТОВ «В.Р.Е.М.Я ОСОБА_3 І К» і видане на його підставі направлення та документи реагування складені в ході інспекційного відвідування з питань контролю за додержанням законодавства про працю на ТОВ «В.Р.Е.М.Я. І К» з 16.04.2018 по 02.05.2018 р. ( а.с. 38-39, 40-43).

Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2018 у справі №127/9986/16-ц та постанови Апеляційного суду Вінницької області від 05.06.2018, встановлено, що ОСОБА_1 мав доходи у вигляді заробітної плати, в матеріалах справи№127/9986/16-ц міститься довідка з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, якою підтверджується, що у період, коли ОСОБА_4 укладала договори про купівлю у статутному фонді ТОВ «Бета-В», ОСОБА_1 отримував дохід у виді заробітної плати, розмір якої не міг би забезпечити внесення вказаних вище сум до статутного фонду цього товариства. ( а.с. 46-52) Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді заступника директора ТОВ «В.Р.Е.М.Я І К» та йому виплачений дохід за період на цій посаді. (а.с. 53-60)

Відповідно до статті 115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за період перебування в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «В.Р.Е.М.Я. і К» в період з травня 2006 року по березень 2014 року він не отримував заробітну плату, при цьому при звільненні йому не було компенсовано невикористану частину відпустки.

Проте ОСОБА_1 не надав докази на підтвердження викладеного.

Навпаки, матеріали справи містять докази на підтвердження отримання останнім заробітної плати, зокрема факт нарахування її підтверджується сплатою страхових внесків застрахованої особи ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України (а.с. 13-16).

Крім того, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2018 у справі №127/9986/16-ц залишеним без змін постановою Апеляційного суду Вінницької області від 05.06.2018, встановлено, що ОСОБА_1 мав доходи у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, якою підтверджується, що у період, коли ОСОБА_4 укладала договори про купівлю у статутному фонді ТОВ «Бета-В», ОСОБА_1 отримував дохід у виді заробітної плати. У вищевказаній постанові апеляційного суду Вінницької області встановлено, що дохід ОСОБА_1 за період роботи саме на посаді заступника директора ТОВ «В.Р.Е.М.Я. і К» з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. склав 18 000 грн., про що видано довідку директором цього товариства. За період роботи у ТОВ «В.Р.Е.М.Я. і К» з 01.01.2010р. по 31.12.2013р. ОСОБА_1 отримав дохід в розмірі 84 682,03 грн.

За таких обставин, враховуючи, що позивач в позовній заяві зазначав що взагалі не отримував заробітної плати, що частково спростовується вищевикладеним, колегія суддів критично оцінює такі посилання, враховуючи, що доказів цього матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги носять формальний характер, не підтверджені відповідними доказами, та відповідно, не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сарафанюка Олександра Петровича залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко