ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/660/18Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/817/268/19 Доповідач - Гірський Б.О.
Категорія - 302090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Гірський Б.О.

Суддів - Ткач О. І., Ходоровський М. В.,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Підгайці" на ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2018 року, постановлену суддею Горуц Р.О. у цивільній справі № 605/660/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Підгайці" до приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс", ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання його поновленим, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія-Підгайці" (далі - ТзОВ "Мрія-Підгайці") звернулось до суду з позовом до приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс" (далі - ПАП "Агропродсервіс"), ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання його поновленим.

Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2018 року позовну заяву ТзОВ "Мрія-Підгайці" визнано судом не поданою та повернуто позивачу, з підстав передбачених ч.3 ст.185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ТзОВ "Мрія-Підгайці" просить вказану ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції, без визначеної процесуальним законом підстави, залишив позовну заяву без руху та в подальшому неправомірно повернув її позивачеві, оскільки на виконання вимог ухвали від 12.12.2018 року, позивачем до суду була подана заява про усунення недоліків, в якій надано інформацію про наявність у позивача оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, долучено документи для відповідачів, які засвідчені у встановленому порядку та вказано повну адресу місця проживання ОСОБА_1 із зазначенням поштового індексу населеного пункту.

Вказує, що залишаючи позовну заяву без руху судом не було чітко визначено способу та форми усунення недоліків.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12 грудня 2018 року ТзОВ "Мрія-Підгайці" звернулось з позовом до ПАП "Агропродсервіс", ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання його поновленим.

Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 12.12.2018 року позовну заяву ТзОВ "Мрія-Підгайці" залишено без руху, як таку, що подана з порушенням вимог ст. 95 та ст.175 ЦПК України.

Позивачу надано строк для усунення недоліків, а саме: зазначення поштового індексу населеного пункту відповідача та долучення належним чином засвідчених копій документів для відповідачів.

26.12.2018 року ТзОВ "Мрія-Підгайці" подало заяву про усунення недоліків, зазначених в ухвалі Підгаєцького районного суду від 12.12.2018 року із зазначенням поштового індексу населеного пункту відповідача ОСОБА_1 та належним чином засвідчених копій долучених до позовної заяви додатків (документів) для відповідачів (а.с. 23).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, у визначений судом строк, зазначені в ухвалі суду недоліки не були виконані в повному обсязі, а саме, не подано позовну заяву, яка оформлена у новому форматі із усуненими недоліками та її копіями відповідно до кількості відповідачів.

З таким висновком суду не погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України, визначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом вказаних норм закону, повернення позовної заяви з підстави невиконання вимог ухвали суду про усунення недоліків можливе лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилася від виконання вказаних у ній вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, з метою усунення недоліків зазначених в ухвалі судді від 12 грудня 2018 року, було подано до суду заяву про усунення недоліків, в якій вказано повну адресу місця проживання відповідача із зазначенням індексу та долучено копії документів для відповідачів, які засвідчені у встановленому порядку. Крім того, зазначено, що оригінали письмових доказів, копії яких додано до заяви буде надано суду в судовому засіданні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху позивачем фактично усунуто.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ТзОВ "Мрія-Підгайці" у зв'язку з неподанням позовної заяви із усуненими недоліками у відповідності до кількості сторін у справі.

Повернення позовної заяви із суто формальних підстав, які не перешкоджають її розгляду, є порушенням права на доступ до правосуддя, принцип якого проголошено ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення судом першої інстанції позовної заяви ТзОВ "Мрія-Підгайці" з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із направленям справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Питання розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки не вирішено спір по суті.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Підгайці" - задовольнити.

Ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 березня 2019 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Ткач О.І.

Ходоровський М.В.