Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6116/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Буджерака М.Р.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.01.2006 між ним та відповідачкою ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси, актовий запис №74.

За час перебування в шлюбі у них народився спільний син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, 28.09.2010 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб між сторонами розірвано.

Також зазначає, що відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.11.2010, він (позивач) повинен був сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 07.09.2010 до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Починаючи з 07.09.2010 він регулярно сплачував аліменти, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення сина. Проте, з народженням другої дитини у новому шлюбі, яка також потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів у повному розмірі є не можливою.

У позові також вказано, що 19.07.2017 він уклав шлюб із ОСОБА_4 , який зареєстрований у м. Одеса Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 1736. Від шлюбу з ОСОБА_4 він має дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . До того ж, зазначає, що він тимчасово не працевлаштований.

Таким чином, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.10.2010, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 до 1/6 зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2019, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/6116/19 (а.с. 27).

Ухвалою суду від 11.09.2019 вказану цивільну справу прийнято, відкрито провадження та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. До того ж, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи (а.с. 30).

10.10.2019 на виконання вимог ст. 178 ЦПК України, відповідачкою ОСОБА_2 надано до суду письмовий відзив на позовну заяву та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову. Просить у задоволенні позову відмовити, оскільки доводи позивача є необгрунтованими та такими, що не підлягають до врахування під час розгляду справи. Зокрема, наявність у позивача другої дитини від іншого шлюбу не позбавляє права належним чином забезпечувати свою дитину від першого шлюбу. Позивач також стверджує, що має право на зменшення розміру аліментів у зв`язку з утриманням другої дитини, однак ним не наведено доводів про те, які витрати він несе для забезпечення належного матеріального становища іншої дитини, при цьому вказує, що він непрацюючий.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач вводить суд в оману щодо того, що він є добросовісним платником аліментів, оскільки останній є злісним неплатником аліментів, що підтверджується наступними документами:

- листом ГУ юстиції в Одеській області від 27.09.2012, де зазначено про заборгованість у сумі понад 18000 грн.;

- розрахунком заборгованості по аліментам від 12.02.2019, в якому зазначено про заборгованість у період з травня 2018 року по лютий 2019 року, загальна сума понад 30000 грн.

Також, у наданих позивачем документах є розрахунок заборгованості від 01.04.2019 про заборгованість з січня 2018 року по березень 2019 року, в якій зазначена загальна сума 23883 грн. Ця заборгованість позивачем дійсно була сплачена, однак сплата пройшла не добровільно, а вказані кошти були списані з його банківської картки, завдяки арешту державного виконавця. Крім того, у позивача упродовж 9 років постійно була заборгованість зі сплати аліментів. Заборгованість по сплаті аліментів погашалася лише тоді, коли це було йому необхідно для вчинення будь-яких дій з нерухомістю чи з рухомим майном, та з метою отримання будь-яких виплат, кредитів та інше. Своїми діями позивач знову ж таки намагається уникнути обов?язку щодо належного утримання свого сина, що ще більш негативно відображається на матеріальному становищі дитини.

До того ж, просить суд врахувати ті факти та обставини, що вона, як мати дитини, намагається забезпечити потреби дитини, самостійно сплачує всі витрати, пов?язані з нормальними та комфортними умовами проживання сина (оплата комунальних послуг та інше), його розвитку, оплачує послуги репетиторів, гуртків, самостійно несе витрати на лікування, намагається забезпечити дитину всіма необхідними засобами для нормального існування (одяг, харчування, дитячий табір та інше). Натомість, позивач жодного разу не брав участі у розподілі додаткових витрат, передбачених ст. 185 СК України.

Крім того, зазначає, що вона проживає разом з сином та матір?ю у квартирі, загальною площею 34,8 кв.м. Вона оплачує всі комунальні послуги та поточний ремонт, оскільки її мати є пенсіонеркою і отримує пенсію в розмірі 1677 грн. До того ж, вона ( ОСОБА_2 ) перебуває на обліку у комунальному закладі «Черкаський обласний онкодиспансер» Черкаської обласної ради з 2015 року, а проходження лікування потребує значних коштів, у зв`язку з цим посилання позивача на своє захворювання є абсурдним, оскільки воно не заважає працювати та інше.

У зв?язку з вище зазначеним, просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов та додатково пояснив, що на даний час у нього проблеми зі здоров?ям, він створив нову сім?ю, 19.07.2017 уклав новий шлюб з ОСОБА_4 , має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, яка народилася у шлюбі з ОСОБА_4 . Також зазначив, що він має у власності 1/3 частину квартири, є працездатним, працює не офіційно, інших стягнень за виконавчими листами не має, не є особою з інвалідністю і не відмовляється від сплати аліментів, але у визначеному рішенням суду розмірі їх платити не може. Крім того, він відкрив рахунок на ім?я сина ОСОБА_3 і зараховує на нього кошти, якими син зможе скористатися лише після досягнення ним 18 років. До того ж, вказав, що з моменту присудження аліментів, він старався їх сплачувати добросовісно і вчасно, хоча іноді були фінансові труднощі і виникала заборгованість. Згоден сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмір 1/6 частини зі всіх видів заробітків (доходів) щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати залишає за собою.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Буджерак М.Р. підтримав позов та доводи свого довірителя. Додатково пояснив, що матеріальний стан позивача погіршився. Він створив нову сім?ю, у нього народилася неповнолітня дитина, яких слід матеріально забезпечувати. Крім того, лікування позивача потребує значних матеріальних затрат. Також зазначив, що у позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 . Таким чином, просив зменшити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.10.2010, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 до 1/6 зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти позову у повному обсязі, на підставі обґрунтування, що зазначені у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.01.2006, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 8). За час перебування в шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9). Щодо місця проживання дитини між сторонами спору не існує, син проживає із матір`ю. Батьком дитини записаний позивач. Спору щодо батьківства між сторонами немає.

Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.09.2010 по справі № 2-6382/10, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , розірвано (а.с. 10).

Крім того, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.10.2010 по справі № 2-6484/10 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.09.2010 і до повноліття дитини. Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його матір?ю ОСОБА_2 (а.с. 11-12).

За вказаним судовим рішенням видано виконавчий лист № 2-6484/2010 від 08.11.2010, який з 06.04.2011 перебуває на виконанні у першому приморському відділі Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 01.04.2019, заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-6484/2010 від 08.11.2010, який виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси, станом на 01.04.2019 складає 23883 грн. 20 коп. (а.с. 15-16). Вказана заборгованість погашена ОСОБА_1 01.04.2019, що підтверджується квитанцією № ПН2423 від 01.04.2019 (а.с. 17).

Відповідно до довідки державного виконавця першого приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 15.04.2019 № 13301, заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 , згідно з виконавчим листом № 2-6484/2010 від 08.11.2010, який виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси, погашена у повному обсязі та станом на 12.04.2019 відсутня (а.с. 19).

Під час розгляду справи встановлено, що 19.07.2017 позивач ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_7 , який зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 1736), що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 13). За час перебування в шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 18.10.2017. Батьком дитини записаний позивач (а.с. 14).

Також встановлено з пояснень позивача, що він офіційно не працевлаштований, не є особою з інвалідністю, працездатний. Відповідно до даних виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , останній має певне захворювання (а.с. 23-25). Між тим, даних, які б свідчили про те, що при такому захворюванні позивач не може працювати, відсутні.

Дійсно, між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» укладений депозитний договір № SAMDNWFD200 вклад «Джуніор», згідно якого отримувачем та, починаючи з 22.06.2027, єдиним розпорядником коштів на депозитному рахунку є син позивача ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних спірних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу чи групи доказів.

За нормами частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як зазначено у статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини.

Батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз?яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв?язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров?я когось із них.

З?ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що вказані позивачем обставини не дають підстав для зменшення розміру аліментів, які сплачуються ним на виконання судового рішення від 15.10.2010 по справі № 2-6484/10 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, жодними належними, допустимими та переконливими доказами позивачем не доведено обставин щодо погіршення його матеріального стану. Факт його перебування у шлюбі, народження у 2017 році дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є тими обставинами, які свідчать про неможливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному попереднім рішенням суду. Крім того, встановлено, що позивач є працездатним, не відноситься до осіб з інвалідністю; навіть після народження дитини у новому шлюбі, він у 2019 році сплатив відповідачеві кошти у розмірі 23883 грн. 20 коп. (01.04.2019), 2900 грн. 00 коп. (22.05.2019), 5860 грн. 00 коп. (02.07.2019), - як борг по аліментних платежах, що навпаки свідчить про його платіжну спроможність виконувати обов`язки щодо утримання дитини. Крім того, позивач у судовому засіданні не заперечував факту наявності в нього на праві власності частки у нерухомому майні. Також позивачем не доведено обставин про перебування на його утриманні інших осіб чи наявність матеріальних витрат на покращення його стану здоров`я. Як зазначалось вище, надана до суду виписка з історії хвороби позивача, жодним чином не свідчить про його неможливість працювати, займатися суспільно-корисною працею та отримувати доходи для належного утримання своєї сім`ї та дитини від першого шлюбу.

Крім того, не дає підстав для зменшення розміру аліментів на утримання сина, і та обставина, що позивач добровільно 22.10.2019р. уклав договір «Вклад «Джуниор» з АТ КБ «Приватбанк», за яким розміщує на депозитному вкладі грошові кошти (22.10.2019 року ним внесено 2000грн.), які лише з 22.06.2027 року зможе отримати ОСОБА_3 , оскільки відповідно до п.1.1 цього договору до настання дати 22.06.2027 року розпорядником грошових коштів може бути лише ОСОБА_1 . Слід зазначити, що така обставина теж свідчить про можливість батька сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі, визначеному судовим рішенням, який встановлений на рівні 1/3 частки заробітку (доходу), не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного Кодексу України.

З огляду на зазначені вище обставини, надавши аналіз та оцінку наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 51, 55 Конституції України, ст. ст. 150, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, ст. ст. 2, 4, 6-13, 19, 76-80, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352 - 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (код НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (код дані відсутні, АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 02.12.2019.

Головуючий: С. М. Позарецька