ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3164/19 Справа № 212/8927/18 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді:Бондар Я.М.,

суддів:Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретаря судового засідання - Чубіної А.В.

сторони

заявник - ОСОБА_6

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «173 КВАРТАЛ»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «173 КВАРТАЛ» на ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 22 листопада 2018 року, яка постановлена суддею Пустовітом О.Г. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про складення повного тексту ухвали відсутні в матеріалах справи), -

В С Т А Н О В И В:

20 листопада 2018 року заявник ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив в якості забезпечення позову заборонити ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «173 КВАРТАЛ», вчиняти будь-які дії з будівництва, реконструкції тимчасової металевої споруди, що будується у вигляді металевої конструкції, належної ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «173 КВАРТАЛ», біля окремо розташованої одноповерхової споруди торговельно-зупиночного комплексу «173 квартал» за адресою м.Кривий Ріг, вул.Едуарда Фукса (Тухачевського), будинок 36 А, 137 м.кв загальною площею, що належить на праві спільної часткової власності громадянину України ОСОБА_6, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7, ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЖІ ЕР СІ ГРУП»,

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 22 листопада 2018 року, заяву представника позивача (заявника) ОСОБА_8, яка дії по довіреності від ОСОБА_6, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю « ДЖІ ЕР СІ ГРУП», фізична особа підприємець ОСОБА_7, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю « 173 КВАРТАЛ» про забезпечення позову, задоволено.

Заборонено ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «173 КВАРТАЛ», вчиняти будь-які дії з будівництва, реконструкції тимчасової металевої споруди, що будується у вигляді металевої конструкції, належної ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «173 КВАРТАЛ» біля окремо розташованої одноповерхової споруди торговельно-зупиночного комплексу «173 квартал» за адресою м.Кривий Ріг, вул.Едуарда Фукса (Тухачевського), будинок 36 А, 137 м.кв загальною площею, що належить на праві спільної часткової власності громадянину України ОСОБА_6, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7, ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЖІ ЕР СІ ГРУП».

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «173 КВАРТАЛ», посилаючись незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали, порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким ОСОБА_6 відмовити у задоволені його заяви про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог закону в ухвалі не зазначив в чому полягає спір між позивачем (заявником) та відповідачем, не з'ясував обсяг позовних вимог, не висвітлив відповідність виду забезпечення позову, позовним вимогам, не зазначив, чим саме може бути утруднено чи унеможливлено виконання рішення суду, у разі, якщо не буде задоволено вимогу про забезпечення позову.

Відповідач вказує, що незрозумілим є те, яким чином будівництво, яке проводиться на огородженій території, яка взагалі не зачіпає будівлю, що розташована поряд, може вплинути на майнові права і інтереси заявника, беручи до уваги слова заявника про те, що приміщення відкриті, здані в оренду іншим суб'єктам господарювання та в них працюють магазини. Відповідач звертає увагу, що ТОВ «173» квартал здійснює будівництво торгівельного комплексу за наявності всіх дозвільних документів та на орендованій для цієї мети земельній ділянці. Ситуація із зупиненням будівництва може привести до негативних наслідків для підприємства, оскільки частина будівельних робіт не закінчена та використані матеріали без належної їх ізоляції можуть бути зіпсовані внаслідок природного впливу. Через зупинення будівництва підрядники також можуть відмовитись від подальшої роботи, від невчасного закінчення будівництва буде порушено термін вводу в експлуатацію торгівельно-зупиночного комплексу та можливість здійснення в ньому господарської діяльності ТОВ «173 квартал», та, як наслідок отримання прибутку.

Також, відповідач вважає, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, що ухвала суду не відповідає вимогам ст.153 ЦПК України, оскільки в ухвалі відсутні відомості про зустрічне забезпечення позову.

Окрім того, відповідач вказує на те, що ТОВ «173 квартал» здійснює будівництво не тимчасової споруди, а здійснює капітальне будівництво об'єкту торгово-зупиночного комплексу «173 квартал» на підставі Дозволу ДАБК на початок будівельних робіт від 27.10.2009р., який є чинним і до теперішнього часу, що земельна ділянка на якій здійснюється будівництво перебуває в оренді, згідно укладеного між ТОВ «173 квартал» та Криворізькою міською радою договору оренди земельної ділянки, який укладався на підставі рішення Криворізької міської ради №3196 від 22.04.2009р. та саме з метою розміщення торгівельного комплексу із зупинкою громадського транспорту «173 квартал», який було поновлено на період з 20.07.2018р. по 20.07.2020р. на підставі рішення Криворізької міської ради від 28.03.2018 за №2619.

Відповідач наголошує і на тому, що заявник ОСОБА_6 вводить суд в оману, стосовно того, що він є власником 2/10 споруди торгівельно-зупиночного комплексу «173 квартал», надавши суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №145055160 від 13.11.2018р., номер запису про право власності 28879405. При цьому зазначає, що з витягу вбачається, що реєстрація права власності здійснена 08.11.2018 р. на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 23.04.2010р. справа №2-1039/2010, яке було скасовано в касаційному порядку ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2011р. на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час проведення нового розгляду позов було залишено без розгляду. Таким чином, відповідач вказує на те, що реєстрація права власності ОСОБА_6 на підставі скасованого судового рішення є незаконною, а отже заявляти себе як власник він не може.

Відповідач, також звертає увагу на те, що заявник в заяві про забезпечення позову не зазначив на якій підставі необхідно залучити третіх осіб та не було надано окремої заяви про залучення до участі у справі третіх осіб, ані заявником, ані третіми особами, суд також в ухвалі не вказав підстав для залучення третіх осіб під час розгляду заяви про забезпечення позову, яка подана до подання позову.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник заявника ОСОБА_6 - ОСОБА_8, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви представника позивача, суд першої інстанції виходив з того, що підстави і предмет позову, з яким має намір звернутися заявник та надання ним достатніх для цієї стадії судового розгляду доказів, які свідчать про існування ризику по відношенню до існуючої забудови, чим порушуються майнові права та інтереси заявника, що може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, тому вжиття заходів забезпечення позову слугуватиме захисту прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз'яснено в п.1, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Апеляційним переглядом встановлено, що представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_8 після розгляду заяви про забезпечення позову 30 листопада 2018 року звернулася до суду з позовом до ТОВ «173 квартал», треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог-фізична особа-підприємець ОСОБА_7, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЖІ ЕР СІ ГРУП» про усунення перешкод в користуванні власністю.

Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 26 грудня 2018 року на 14.00 годин.

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_6 просить усунути перешкоди в користуванні власністю: окремо розташованою одноповерховою спорудою торгівельно-зупиночного комплексу «173 КВАРТАЛ» м.Кривий Ріг, вул.Едуарда Фукса (Тухачевського), будинок 36 А, що належить, як стверджує ОСОБА_6 йому на праві спільної часткової, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7, ТОВ «ДЖІ ЕР СІ ГРУП», шляхом знесення тимчасової металевої споруди, що будується у вигляді металевої конструкції, належної ТОВ «173 квартал», за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Едуарда Фукса, будинок 36 Б та за його рахунок.

Отже, предметом позовних вимог ОСОБА_6 є усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знесення тимчасової металевої споруди, що будується у вигляді металевої конструкції, належної ТОВ «173 квартал», таким чином, забезпечення позову шляхом заборони ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «173 КВАРТАЛ», вчиняти будь-які дії з будівництва, реконструкції тимчасової металевої споруди, що будується у вигляді металевої конструкції, належної ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «173 КВАРТАЛ» біля окремо розташованої одноповерхової споруди торговельно-зупиночного комплексу «173 квартал» за адресою м.Кривий Ріг, вул.Едуарда Фукса (Тухачевського), будинок 36 А, 137 м.кв загальною площею, що належить за твердженням ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності йому, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7, ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЖІ ЕР СІ ГРУП» до вирішення спору судом, а саме до набрання рішенням суду законної сили, буде фактичним вирішенням спору по справі на користь позивача.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, забороняючи відповідачу вчиняти будь-які дії з будівництва, реконструкції тимчасової металевої споруди, що будується у вигляді металевої конструкції належної ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «173 КВАРТАЛ» біля окремо розташованої одноповерхової споруди торговельно-зупиночного комплексу «173 квартал», що належить за твердженням позивача на праві спільної часткової власності йому та третім особам, не в повній мірі з'ясував обсяг позовних вимог та дані про особу відповідача, оскільки застосував не співмірні заходи забезпечення позову по відношенню до заявлених позивачем вимог.

Колегія суддів вважає, що застосовані судом заходи забезпечення позову будуть обмежувати господарську діяльність відповідача, тобто можуть привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, зокрема працівників які працюють на підприємстві відповідача, і відповідно отримують заробітну плату.

Окрім того, судом першої інстанції необґрунтовано, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача заслуговують на увагу.

Згідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена без дотримання норм процесуального права щодо встановлення обставин, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_6 про забезпечення позову ОСОБА_6 до ТОВ «173 квартал».

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариста з обмеженою відповідальністю «173 квартал» задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 22 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача (заявника) ОСОБА_8, яка дії по довіреності від ОСОБА_6, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю « ДЖІ ЕР СІ ГРУП», фізична особа підприємець ОСОБА_7, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «173 КВАРТАЛ» про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: