Провадження № 2-о/761/513/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Пірак М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті особи в порядку статті 317 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою, виходячи з наступного. ОСОБА_1 є сестрою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України в м. Донецьк від хвороби серця. Після смерті ОСОБА_2 було отримано довідку про причини смерті, лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть видане органами самопроголошеної «Донецької Народної Республіки». Однак, даний документ не відповідає вимогам законодавства України, оскільки видавався на тимчасово окупованій території України, визначеній відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Оскільки, наявний документ не може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою. Встановлення факту смерті особи необхідно для отримання спадщини, що залишилась після смерті брата заявника, оскільки ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею.

Заявниця в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчить надані заявницею документи, ОСОБА_1 є сестрою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією паспорту.

Заявник зазначає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Російської Федерації, місто Сталіно, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території у м. Донецьк.

Як вбачається з наданих заявником документів, 07 жовтня 2019 року Донецьким міським управлінням юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк.

Як вбачається з матеріалів справи заявниця зверталась до Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану для отримання свідоцтва про смерть відповідного зразка, але їй було відмовлено. Відмова мотивована тим, що документ представлений заявницею, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Зважаючи на обставини встановлені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що документи видані заявницею на підтвердження смерті ОСОБА_2 не створюють правових наслідків, зважаючи на те, що виданий органом, який не підпорядкований державним органам України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України.

В свою чергу ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території У країни» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Приписами ч.1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї.

Згідно до ч.1 ст. 17 вищенаведеного Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293, ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315, ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, ч.2 ст. 315 ЦПК України.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, з метою захисту законних прав та інтересів заявника, беручи до уваги, що встановлення факту смерті особи необхідно заявнику для реєстрації смерті брата та отримання спадщини, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 317 ЦПК України; ст. ст. 1-5, 9, 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Російської Федерації, м. Сталіно, місце смерті - місто Донецьк, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: