ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/6225/17

провадження № 22-ц/4809/553/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року, у складі головуючого судді Іванової Л.А., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № KGMDAЕ00000147 від 29.11.2007 року.

В обгрунтування позову вказувало, що відповідно до умов зазначеного кредитного договору, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 7 664, 39 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом, на термін до 28.11.2012 року.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував і у зв`язку з чим станом на 21.07.2017 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі - 24 055, 31 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі - 4160,81 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 639,99 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 19 254,51 доларів США.

Просив стягнути з відповідача на користь банка заборгованість у розмірі 4 160,81 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні станом на 21.07.2017 року складало 107 848, 20 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Щодо стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі - 19 254,51 доларів США позивач не просив.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KGMDAЕ00000147 від 29.11.2007 року в розмірі 4160,81 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 21.07.2017 року становить - 107 848,20 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду представник відповідача адвокат - Шульженко В.В. подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обгрунтування скарги посилається на те, що судом не досліджено у повному обсязі обставини справи та не встановлено те, що заборгованість була погашена за рахунок предмету застави, яка частина такої заборгованості була погашена та в який спосіб розподілені кошти із реалізації майна застави не встановлювалось судом першої інстанції.Також посилається на те, що належним чином не було досліджено наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Крім того, представник відповідача зазначає, що відповідач не брав участі у розгляді справи і належним чином не був повідомлений про розгляд даної справи в суді, оскільки в період з 06.01.2017 року перебував за кордоном. Вважає, що позивач звернувся до суду зі спливом строку позовної давності, а тому в суді апеляційної інстанції заявляє про застосування до вимог позивача позовну давність.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрнутованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката - Шульженко В.В., яка просила задовольнити скаргу, пояснення представника позивача, який просив відмовити у її задоволенні, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про часткове задоволення скарги.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції послався на їх доведеність та обгрунтованість.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам та підлягає залишенню без змін.

Судом першої інстанції було встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини, шляхом укладення між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредитного договору № KGMDAЕ00000147 (а.с. 9-10).

Згідно умов вказаного кредитного договору банк зобов`язався надати ОСОБА_2 кредитні кошти на строк з 29.11.2007 року по 28.11.2012 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 7 664, 39 доларів США, для придбання автомобілю.

Відповідно до п. п. 2.2.2, 2.2.3 п. 2.2 кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати відсотки за користування Кредитом відповідно до п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2, 7.1 даного Договору. Повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту. Сплатити Банку винагороду відповідно пп. 3.7, 6.2.7 цього Договору.

На виконання умов договору було відкрито банківський рахунок НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам.

Для придбання автомобіля кредит надався готівкою через касу банку в сумі 26 512,00 грн., що підтверджується додатком до кредитного договору (а.с.10 зворот).

ОСОБА_2 зобов`язався виконати умови кредитного договору по поверненню кредиту, сплати відсотків, винагороди і комісії у визначені договором строки , про що поставив свій підпис у договорі.

При порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочення, але не менше 1 гривні (п. 4.1 Розділу 4 Договору).

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди та комісії не виконав належним чином і у зв`язку з чим станом 21.07.2017 року загальна заборгованість за кредитним договором склала 24 055, 31 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 4160,81 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі - 639,99 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 19254,51 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-7).

Звертаючись із позовом до суду позивач просив стягнути з відповідача на користь банка заборгованість у розмірі 4 160,81 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні станом на 21.07.2017 року становило - 107 848, 20 грн. (а.с. 3,8).

Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача лише заборгованість за кредитом (тіло кредиту).

Суд апеляційної інстанції вважає доведеним розмір основної заборгованості за спірним кредитним договором в розмірі 4 160,81 доларів США, а представником відповідача не спростовано існування даної заборгованості належними та допустимими доказами у справі.

Суд апеляційної інстанції не вважає за можливе застосування строку позовної давності до даних правовідносин, оскільки вони не переривалися і діють до даного часу.

Посилання представника відповідача на те, що є рішення суду про звернення стягнення на заставне майно по даному кредитному договору, а тому зобов`язання за кредитним договором є виконаним і право позивача щодо нарахування передбачених договором процентів та інших платежів за кредитом припинилися, є необгрунтованими з таких підстав.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2011 року було звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №КGМDAЕ00000147 від 29.11.2007 року у сумі 7541,31 доларів США на предмет застави - автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS D4LM500, 2003 року випуску, тип ТЗ: легковий седан - В, шасі ( кузов, рама, коляска ) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , виданого та зареєстрованого Кіровоградським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Кіровоградській області 29.11.2007 року шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі - продажу предмету будь - яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ « ПриватБанк » всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Вказане рішення набрало законної сили.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача вказував на те, що сума коштів від продажу предмету застави є недостатньою для погашення кредитної заборгованості.

Колегія суддів вважає, що об`єктивні обставини щодо знецінення заставного майна внаслідок ринкового коливання цін на автомобілі, та необґрунтоване затягування його реалізації з боку позивача не залежали від дій чи бездіяльності ОСОБА_2 , а тому не можуть збільшувати обсяг його відповідальності перед кредитором.

Внаслідок цього банк не вправі розраховувати на будь - які прибутки від реалізації спірних відносин, тому позивач правомірно наполягає на відшкодуванні лише прямого збитку, а саме повернення кредитної заборгованості по основному кредиту.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України передбачено, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_2 - залишити без задоволення

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

22.05.2019 року - складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: О.А. Письменний

О.І.Чельник