УХВАЛА

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 333/5952/16

провадження № 61-26929св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Міністерство оборони України,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою Міністерства оборони України, поданою його представником Зінченком Сергієм Олександровичем, на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2017 року, ухвалене у складі судді Боровікової А. І., та рішення апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Бєлки В. Ю., Онищенко Е. А., Воробйової І. А.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, уточненим у грудні 2016 року, до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнено з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 60 000 гривень у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнено з Міністерства оборони України у дохід держави 826,80 гривень судового збору.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2017 року змінено і стягнено з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 30 000 гривень.

У іншій частині рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2017 року залишено без змін.

У травні 2017 року Міністерство оборони України звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просило скасувати Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та зупинено виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2017 року і рішення апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року до закінчення їх перегляду у касаційному порядку.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У 2018 році справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2019 року справу призначено до розгляду.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття касаційного провадження у справі. В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що предметом спору у цій справі є стягнення 100 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, тому справа є малозначною і не підлягає розгляду касаційним судом.

Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши доводи клопотання про закриття касаційного провадження, суд дійшов таких висновків.

Стаття 3 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час перегляду справи Верховним Судом, встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На час подання Міністерством оборони України цієї касаційної скарги і відкриття касаційного провадження у даній справі діяв ЦПК України 2004 року.

Стаття 324 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час відкриття касаційного провадження у справі, визначала, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та рішення і ухвали апеляційного суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду. Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Обмежень щодо можливості касаційного оскарження судових рішень у справах в залежності від ціни позову ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час відкриття касаційного провадження у справі, не передбачав, як не визначав і самого поняття малозначних справ.

Підстави для відмови у відкритті касаційного провадження встановлювалися частиною четвертою статті 328 ЦПК України у тій же редакції Кодексу і також не передбачали такої підстави для відмови у відкритті касаційного провадження як малозначність справи і неперевищення ціною позову ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у відповідності до положень цивільного процесуального законодавства відкрив касаційне провадження у справі і на виконання підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII передав її на розгляд до Верховного Суду.

Згідно з частиною четвертою статті 3 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час перегляду справи Верховним Судом, закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Оскільки на час постановлення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвали від 1 червня 2017 року про відкриття касаційного провадження право касаційного оскарження не обмежувалося в залежності від ціни позову, касаційний суд не вбачає правових підстав для закриття касаційного провадження у цій справі.

Згідно зі статтею 415 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

За викладених обставин касаційний суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про закриття касаційного провадження у справі на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у зв`язку з його безпідставністю.

Керуючись статтею 3, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про закриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 рокувідмовити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. О. Кузнєцов В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов