ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Бабушкінсткого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, що було вжите ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2018 року.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що в його діях відсутні ознаки умисного чи свідомого ухилення від виконання зобов`язань перед кредитором в межах виконавчих проваджень, що є підставою для відмови в обмежені його права на виїзд за межі України.

Ухвалою Бабушкінсткого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 ..

Ухвала суду мотивована тим, що фінансовий та майновий стан фізичної особи - боржника на момент звернення державного виконавця до суду з вищезазначеним поданням не дозволяв виконати зобов`язання зі стягнення заборгованості перед кредиторами, що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно, який міститься в матеріалах справи, в діях ОСОБА_1 , відсутні ознаки умисного чи свідомого ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами в межах виконавчих проваджень. Таким чином, від початку були відсутні підстави в обмеженні мого права на виїзд за межі України.

В апеляційній скарзі АТ "Банк кредит Дніпро" посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що зобов`язання за виконавчими документами не погашені, боржником не здійснено жодних дій щодо їх виконання, навпаки він ухиляється від їх належного виконання.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Бабушкінсткого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.

Скасовуючи тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , яке було вжите ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2018 року, суд першої інстанції виходив з відсутності в діях ОСОБА_1 ознак умисного чи свідомого ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами в межах виконавчих проваджень, оскільки його фінансовий та майновий стан на момент звернення державного виконавця до суду з вищезазначеним поданням не дозволяв виконати зобов`язання зі стягнення заборгованості перед кредиторами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Бабушкинського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2018 року задоволено подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ахмедової Д.О. та тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта, громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього: - ВП №55979768 з виконання виконавчого листа №200/688/15-ц виданого 09 лютого 2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості в загальному розмірі 289 457,16 грн.; - ВП №56282251 з виконання виконавчого листа №200/20327/15-ц виданого 17 березня 2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» заборгованості в загальному розмірі 407 822,06 грн.; та ВП № 56600772 з виконання виконавчого листа № 200/15014/16-ц виданого 05 червня 2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості в загальному розмірі 185 131,78 грн.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

В обґрунтування ухвали суд посилався на те, що державним виконавцем вживаються всі передбачені законом заходи, спрямовані на примусове виконання рішень. Однак, не дивлячись на вжиті заходи, рішення суду до теперішнього часу не виконане, а боржник ухиляється від його виконання та не вживає заходів щодо виконання.

Частиною 5 ст. 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в`їзд в Україну.

Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Тобто, відповідно до зазначених вище положень закону, обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується не за наявність факту невиконання зобов`язань, а лише в разі його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

В розумінні зазначеної норми Закону, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Встановивши відсутність належних доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчих проваджень, перелічених в резолютивній частині ухвали від 29 листопада 2018 року, а також те, що державним виконавцем не встановлено, чи закінчився встановлений строк для самостійного виконання судового рішення; в ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем не встановлено місце проживання боржника, державним виконавцем не направлено запитів Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України про з`ясування доходів боржника, а також відсутність доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, як і не надано доказів умисного невиконання зобов`язань за виконавчими провадженнями, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань ОСОБА_1 ..

Доводи апелянта в скарзі про те, що зобов`язання за виконавчими документами не погашені, боржником не здійснено жодних дій щодо їх виконання, навпаки він ухиляється від їх належного виконання, - колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише у разі доведення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання. Вказаного, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції доведено не було.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржувної ухвали.

За таких обставин колегія суддів вважає, що розглядаючи вказану заяву, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, надавши їм належну оцінки, правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про задоволення заяви.

Оскаржуване ухвала як така, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко