ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4408/19
Провадження № 2/362/2299/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

з участю секретаря судового засідання - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Семенець О.А. про визнання права власності на землю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку земельної ділянки загальною площею 0,0620 га кадастровий номер :02:001:0041, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та виключити зазначену Ѕ частку земельної ділянки із спадкового майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 28 березня 1974 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 , від якого мають двох дітей ОСОБА_4 , 1974 р.н. та ОСОБА_5 , 1983 р.н. У 1979 році подружжям було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 , який було перебудовано в шлюбі за їх спільні кошти. 29 квітня 1992 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_4 розірвано однак подружжя проживало разом до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2018 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім`єю, визнано їх спільною сумісною власністю житловий будинок по АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку. Право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_4 . У зв`язку із набуттям права власності на Ѕ частину житлового будинку за позивачем, вважає, що набуває право власності і на Ѕ частину земельної ділянки під ним, а тому вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, надавши суду письмові заяви про слухання справи за їх відсутності, не заперечили щодо задоволення позову.

Приватний нотаріус в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.

На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши та проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, саме власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Частиною 1 ст.153 ЗК України, встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 377 ЦК України право на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на ній, переходить до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Судом достовірно встановлено, що позивачка з 28 березня 1974 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_4

29 квітня 1992 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_4 був розірваний.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у київській області, актовий запис №553 (а.с. 12) .

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2018 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 однією сім`єю, визнано їх спільною сумісною власністю житловий будинок по АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку (а.с. 9-11).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт проживання позивачки з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в цей період часу повторному доказуванню не підлягає.

Факт належності ОСОБА_6 земельної ділянки по АДРЕСА_1 підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 19-20) та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 21).

Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено та підтверджено зібраними по справі доказами набуття позивачем Ѕ частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , який являється спільною сумісною власністю, ОСОБА_1 набуває право власності на Ѕ частину земельної ділянки, на якій розташований будинок, у зв`язку з чим підлягає виключенню вказана частка земельної ділянки із спадкового майна після померлого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на землю, а тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 25, 328, 368, 377, 386, ЦК України, ст .74 СК України, ст. .ст. 131, 152, 153 ЗК України, ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку земельної ділянки загальною площею 0,0620 га кадастровий номер :02:001:0041, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Виключити Ѕ частку земельної ділянки площею 0,0620 га кадастровий номер :02:001:0041, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд із спадкового майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Ковбель