Головуючий суду 1 інстанції В.М. Фастовець
Доповідач: В.М. Луганська
Справа № 415/2178/17
Провадження № 22-ц/810/163/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Коротенка Є.В.

за участю секретаря Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач- Приватне підприємство «АВТОЛАЙН КОМПАНІ»,

відповідач - ОСОБА_2, яка є правонаступником після ОСОБА_3,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне підприємство «ЛЮКСАВТО - СДК»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «ЛЮКСАВТО - СДК»

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 12 червня 2018 року, ухваленого у складі судді Фастовця В.М.,

за позовом Приватного підприємства «АВТОЛАЙН КОМПАНІ» до ОСОБА_3 про зобов'язання виконати умови договору лізингу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне підприємство «ЛЮКСАВТО - СДК»,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ПП «АВТОЛАЙН КОМПАНІ» звернулося до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких позивач вказав, що між сторонами у справі 04 травня 2016 року був укладений та нотаріально посвідчений договір оперативного лізингу, відповідно до якого відповідач зобов'язався передати, а позивач прийняти у виключне володіння та користування на строк, який становить 5 років транспортний засіб марки СПВ 20 РУТА СПГ, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою перевезення пасажирів на регулярних міських, приміських та міжміських автобусних маршрутах, у відповідності з діючими дозволами на такі перевезення. Відповідно до п. 2.1 договору лізингодавець передає лізингоодержувачу майно на підставі акту прийому-передачі від 04.05.2016 року. Згідно п. 3.1 договору майно вважається переданим лізингоодержувачу з дати підписання акту приймання-передачі. Всупереч умовам договору транспортний засіб відповідачем позивачеві так і не було передано, що негативно відображається на господарській діяльності останнього. Відповідно до п. 2.2 договору, якщо з вини лізінгодавця у строки та на умовах, визначених договором, не передано лізингоодержувачу майно, останній має право вимагати від лізингодавця передачі зазначеного об'єкта та відшкодування збитків, завданих затримкою передачі.

На підставі викладеного ПП «Автолайн компані» просило суд зобов'язати ОСОБА_3 передати йому, як лізингоодержувачу, у виключне володіння та користування майно, визначене договором оперативного лізингу від 04.05.2016 року у відповідності до умов цього договору.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 12 червня 2018 року позов ПП «Автолайн Компані» задоволено. Суд зобов'язав ОСОБА_3 передати ПП «Автолайн Компані» у виключне володіння та користування майно, визначене договором оперативного лізингу від 04.05.2016 року, а саме: автомобіль марки СПВ 20 РУТА СПГ, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3 автобус (пасажирський), реєстраційний номер НОМЕР_1, у відповідності до умов договору. Суд стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1600, 00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПП «ЛЮКСАВТО - СДК» звернулося до суду з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в порушення ст.128 ЦПК України суд не повідомив скаржника про місце та час судового засідання. Суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не звернув уваги на ту обставину, що на дату подання позовної заяви та час розгляду справи у суді були чинні два договори оперативного лізингу. Позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки на транспортний засіб з 29 грудня 2016 року зареєстровано право власності на ОСОБА_2

Скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 12 червня 2018 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПП «Автолайн Компані».

В судове засідання представник ПП «АВТОЛАЙН КОМПАНІ» не з'явився про місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

Представник скаржника ПП «ЛЮКСАВТО - СДК» в судове засідання не з'явився про місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася про місце та час судового засідання повідомлена у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ПП «ЛЮКСАВТО - СДК» такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ПП «Автолайн Компані», виходив із того, що ним було встановлено, що 04 травня 2016 року між відповідачем та позивачем укладеного договір оперативного лізингу. Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського натаріального округу Луганської області. Предметом договору є транпортний засіб марки РУТА СПВ 20, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що представником відповідача не підтверджене ухилення позивача від підписання акту приймання - передачі. Суд вважав, що розірвання договору за домовленістю сторін шляхом укладання додаткової ушли до договору повинно бути здійснено у тій же формі, що і договір, тобто шляхом нотаріального посвідчення. Із заяви від 23 січня 2017 року вбачається, що відповідач звернувся до позивача з пропозицією про розірвання договору, але така домовленість досягнута не була, додаткова угода між сторонами не укладалася, тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Колегія суддів судової палати вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно із ч.1 ст.807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Встановлено, що 04 травня 2016 року між ОСОБА_3 («Лізінгодавець») та ПП «Автолайн Компані» («Лізінгоодержувач») було укладено Договір оперативного лізингу (далі - Договір), відповідно до якого в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, Лізінгодавець передає Лізінгоодержувачеві, а Лізінгоодержувач зобов'язується прийняти у виключне володіння та користування на строк, який становить 5 років, транспортний засіб марки СПВ 20 РУТА СПГ, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, автобус (пасажирський), реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 07.12.2007 року (а.с.4).

Відповідно до п. 2.1 Договору лізингодавець передає лізингоодержувачу майно на підставі акту прийому-передачі від 04.05.2016 року.

Згідно п. 3.1 Договору майно вважається переданим лізингоодержувачу з дати підписання акту приймання-передачі, а п.п.4.2.1 Договору передбачено обов'язок Лізінгодавця передати у 3-денний строк після укладання договору транспортний засіб Лізангоодержувачу у технічно справному стані.

При цьому п.2.2 Договору встановлено, що якщо з вини Лізінгодавця у строки і на умовах, визначених у Договорі, не передано Лізінгоодержувачу майно, Лізінгоодержувач має право вимагати від Лізінгодавця передачі зазначеного об'єкта та відшкодування збитків, завданих затримкою передачі, або в установленому порядку вимагати розірвання Договору та відшкодування збитків, завданих йому невиконанням умов договору.

Договір було укладено у письмовій формі та посвідчено нотаріусом.

Разом із тим встановлено, що станом на 07 грудня 2012 року транспортний засіб марки СПВ 20 РУТА СПГ, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, автобус (пасажирський), реєстраційний номер НОМЕР_1, якій належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, на підставі Договору оперативного лізінгу, укладеного 07 грудня 2012 року на 5 років між ОСОБА_3 та ПП «ЛЮКСАВТО-СДК» («Лізінгоодержувач»), у відповідності до акту прийому-передачі від 07 грудня 2012 року, знаходився у виключному володінні та користуванні ПП «ЛЮКСАВТО-СДК» (а.с. 36-38).

Зазначений договір було укладено у письмовій формі, посвідчено нотаріусом та недійсним не визнавався.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частинами 1, 3 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При таких обставинах встановлено, що станом на час укладання договору оперативного лізінгу між сторонами у справі спірний транспортний засіб на законних підставах перебував у виключному володінні та користуванні ПП «ЛЮКСАВТО-СДК» та не міг бути переданий Лізінгодавцем (ОСОБА_3) лізінгоодержувачу - ПП «Автолайн Компані».

З позовними вимогами про відшкодування збитків, завданих йому невиконанням умов договору, ПП «Автолайн Компані» до ОСОБА_3 не зверталось.

Крім того, судом встановлено, що з 29.12.2016 року право власності на транспортний засіб марки РУТА СПВ - 20, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, автобус (пасажирський) перейшло до ОСОБА_2 (а.с. 88), яка ухвалою Луганського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року була залучена до участі у справі в якості правонаступника відповідача - ОСОБА_3 (а.с. 154).

При цьому змінився і реєстраційний номер транспортного засобу - з НОМЕР_1 на НОМЕР_2 (а.с. 88).

Встановлено, що 05 січня 2017 року між новим власником зазначеного транспортного засобу - ОСОБА_2 («Лізінгодавець») та ПП «ЛЮКСАВТО-СДК» («Лізінгоодержувач») було укладено Договір оперативного лізингу, відповідно до якого в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, Лізінгодавець передає Лізінгоодержувачеві, а Лізінгоодержувач зобов'язується прийняти у виключне володіння та користування на строк, який становить 5 років, транспортний засіб марки Рута СПВ 20, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами, коляски) НОМЕР_3 ; загальний автобус автобус -D, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 від 29.12.2016 року (а.с. 150).

Договір було укладено у письмовій формі, посвідчено нотаріусом, недійсним він не визнавався та не розривався.

Тобто спірний транспортний засіб і після зміни власника продовжував на законних підставах перебувати у виключному володінні та користуванні ПП «ЛЮКСАВТО-СДК».

Відповідно до довідки № 255 від 20.12.2018 року вказаним транспортний засіб станом на 20.12.2018 року продовжує перебувати у користуванні ПП «ЛЮКСАВТО-СДК» та задіяний у перевезенні пасажирів на автобусному маршруті загального користування у м. Лисичанську (а.с. 149).

Таким чином судом встановлено, що в силу інших правочинів первісний відповідач у справі та його правонаступник як на час укладання між ПП «Автолайнк Компані» та ОСОБА_3 Договору оперативного лізінгу, так і на час судового розгляду справи у судах першої і апеляційної інстанцій на передбачений угодами строк були позбавлені реального права володіння та користування транспортним засобом марки Рута СПВ 20, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами, коляски) НОМЕР_3, автобус пасажирський. За таких обставин позовні вимоги ПП «АВТОЛАЙН КОМПАНІ» до ОСОБА_3 (правонаступником якого є ОСОБА_2) про зобов'язання виконати умови договору лізингу - передати у виключне володіння та користування позивача спірний транспортний засіб марки РУТА СПВ-20 не може бути задоволений, оскільки зазначений автобус з 07 грудня 2012 року на законних підставах перебуває у виключному володінні та користуванні ПП «ЛЮКСАВТО-СДК», а підстави для витребування вказаного майно від останнього на цей час відсутні.

Згідно із п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи , а, згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України - порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 12.06.2018 року скасувати та ухвалити нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог ПП «АВТОЛАЙН КОМПАНІ» до ОСОБА_3 (правонаступником якого є ОСОБА_2) про зобов'язання виконати умови договору лізингу відмовити.

Відповідно до ч.12 ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ПП «Автолайн Компані» на користь ПП «Люксавто - СДК» на відшкодування судових витрат 2400 грн. (сплата скаржником судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 79).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ЛЮКСАВТО - СДК» задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 12 червня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «АВТОЛАЙН КОМПАНІ» до ОСОБА_3 (правонаступником якого є ОСОБА_2) про зобов'язання виконати умови договору лізингу відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «АВТОЛАЙН КОМПАНІ» () на користь Приватного підприємства «ЛЮКСАВТО - СДК» () на відшкодування судових витрат 2400 (дві тисячі чотириста) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 січня 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Коновалова

Є.В. Коротенко