Справа № 504/4202/15-ц
провадження №2/504/495/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2019смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді - Вінської Н.В.,

за участю секретарів - Білаш А.М., Сухіна Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за участю третіх осіб: виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області, служби у справах дітей Лиманської РДА Одеської області, приватного нотаріуса Лиманського нотаріального округу Одеської області Драгой Н.І. про встановлення факту відсутності права проживання та реєстрації, усунення перешкод у користуванні та розпорядження власністю, зняття з реєстраційного обліку разом із неповнолітньою дитиною та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору служби у справах дітей Комінтернівської РДА про визнання правочину недійсним, усунення перешкод в користуванні житлом та вселення-,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом відповідачів в якому з урахуванням останніх уточнень просила:- визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком, який був розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; - зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації; - встановити порядок виконання рішення.

В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі договору купівлі продажу від 12.04.2011 року належить земельна ділянка, площею 0,2171 га, що знаходиться до АДРЕСА_1 . Під час оформлення правовстановлюючих документів було виявлено, що за вказаною адресою зареєстровані відповідачі, які фактично не проживають там з 2000 року. При зверненні до відповідачів з питанням щодо зняття з реєстрації, відповідачі відмовились добровільно зніматись з реєстрації та пов`язують своє право з наявністю родинних стосунків із колишнім власником земельної ділянки, нині покійним ОСОБА_7 , якому належав будинок АДРЕСА_1 . Вважала, що такі вимоги є неправомірними, оскільки на момент вчинення правочину купівлі - продажу земельної ділянки на ній був відсутній житловий будинок, який власноруч розібрав ОСОБА_7 , ще у 2006 році та перевіз будинок у вигляді будівельних матеріалів за місцем свого нового місця проживання. Додатково зазначила, що можливе право власності ОСОБА_7 на зруйнований житловий будинок, з яким відповідачі можуть пов`язувати своє право на проживання, припинилось з моменту його смерті, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_6 . У зв`язку з чим вона вимушена звернутися о суду із вказаним позовом.

Не погодившись з первинним позовом, ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась до суду із зустрічним позовом в якому просила: - визнати договір купівлі - продажу земельної ділянки, площею 0,2174 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який 12.04.2011 року посвідчено приватним нотаріусом Комінтернівського нотаріального округу Одеської області Драгой Н.І. та зареєстрований в реєстрі №280 - недійсним; - зобов`язати ОСОБА_1 усунити перешкоди в користуванні житлом та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом відбудови зруйнованого житлового будинку; - заборонити ОСОБА_1 вчиняти перешкоди щодо вселення в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , неповнолітнього ОСОБА_3 разом із родиною.

В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що весною 2006 року, ОСОБА_1 - навмисно зруйнувала фронтальну стіну, чим зробила непридатним до проживання їх будинок. В подальшому 12.04.2011 року був зареєстрований договір купівлі - продажу земельної ділянки, який на її думку базується на обмані, оскільки у п.п. 7,8 договору купівлі - продажу зазначені недостовірні відомості, а саме: зазначено про відсутність малолітніх або неповнолітніх дітей, які мають право на користування зазначено земельною ділянкою та зазначено, що земельна ділянка не забудована, будівельні роботи не здійснювались, будівлі та споруди відсутні, що не відповідає дійсності. Вважає, що договір купівлі - продажу повинен бути визнаний судом недійсним на підставі ч.1 ст. 230 ЦК України. У зв`язку з тим, що результати розгляду первинного позову, стосуються прав та інтересів неповнолітнього ОСОБА_3 , в тому числі при встановленні права власності за законом на обов`язкову частку нерухомого майна, що залишилась після смерті батька - ОСОБА_7 , вона вимушена звернутися до суду.

У судових, засіданнях позивачка за первинним позовом відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 позовні вимоги первинного позову підтримали, просили суд їх задовольнити з підстав зазначених у ньому, заперечували проти задоволення зустрічного позову. У подальшому надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідачка за первинним позовом відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 та представник ОСОБА_3 адвокат Маковська О.М. у судових засіданнях підтримали зустрічний позов, заперечували проти задоволення первинного позову. У подальшому у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Треті особи представники виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Лиманського району Одеської області та служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації в Одеської області, Приватний нотаріус Лиманського нотаріального округу Одеської області Драгой Н.І., служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явились про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

В ході судового розгляду були допитані свідки: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_10 , показала суду, що працювала в сільській раді з 1980 року, за цей час особисто знала померлого ОСОБА_7 , спірний будинок належав матері померлого ОСОБА_7 та після її смерті він став його власником. В один день до неї прибігла ОСОБА_2 та повідомила, що будинок руйнують трактором. Хто був за кермом трактора, вона не пам`ятає, але ушкодження були значні, в результаті чого на момент укладання договору купівлі продажу, будинок був в аварійному стані, відсутня стіна та перекошений дах, жити в ньому не представлялось можливим.

Свідок ОСОБА_9 оказала суду, що приходиться двоюрідною сестрою ОСОБА_7 , будинок був розламаний трактором, хто саме сидів за кермом трактора їй не відомо, але на даху сидів п`яний ОСОБА_7 , та коли його спитали хто це зробив, він сказав «мій будинок, що хочу то й роблю», повністю будинок був розібраний, коли він був власністю ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 , підтвердив, що померлий ОСОБА_7 , дійсно писав скаргу на ім`я прокурора про те що дільничний забороняє йому розбирати його будинок та те, що ОСОБА_7 , почав самостійно розбирати хату, однак хто її розібрав до кінця він не пам`ятає.

Розглянувши первинну та зустрічну позовні заяви, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги первинного позову підлягають задоволенню, зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з такого.

Судовим розглядом встановлено, що земельна ділянка площею 0,217415 по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , що підтверджується посвідчувальним надписом приватного нотаріуса Комінтернівського районного нотаріального округу Драгой Н.М. здійсненого державному акті серії ЯИ №369645 (а.с.7 на звороті), договором купівлі- продажу земельної ділянки від 12.04.2011 року та витягом з Державного реєстру правочинів, вчинених тим же приватним нотаріусом (а.с. 5-6) .

Згідно довідки Дмитрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 13.10.2015 р. № 02-20/254 за відомостями погосподарської книги № 1 особового рахунку № 0016 Дмитрівської сільської ради ОСОБА_1 30.11.2006 року являється власником земельної ділянки площею 0,2174 га яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яку вона придбала згідно договору купівлі- продажу. На вказаній земельній ділянці житловий будинок відсутній (а.с.10).

Відповідно до листа Комунального підприємства «Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації» від 23.03.2011 року вих. № 793, станом на 23.03.2011 року на земельній ділянці АДРЕСА_1 , об`єктів нерухомого майна, що підлягають технічній інвентаризації - не виявлено (а.с.8).

Згідно довідки виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради від 13.10.2015 року № 02-20/253 виданої на ім`я ОСОБА_1 у житловому будинку по АДРЕСА_1 у будинку зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дата реєстрації 10.05.1995 року; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації 31.08.2004 року; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації 10.04.2009 року; ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації 02.12.2000 року; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата реєстрації 16.12.2003 року (а.с.11).

Відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради від 12.02.2016 року № 02-20/86 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.45).

За відомостями довідки Дмитрівської сільської ради від 23.12.2015 року № 02-20/354 ОСОБА_2 дійсно зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та сплачувала земельний податок у період з 2001 по 2010 рік (а.с.42).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер у віці 53 роки ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.43).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_7 та позивачки по справі ОСОБА_2 (а.с.41).

Згідно відомостей довідки від 12.02.2016 року № 02-20/35 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно тимчасово проживає за адресою АДРЕСА_2 та до складу її сім`ї входять співмешканець ОСОБА_14 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_3 (а.с.46).

18.02.2016 року комісією жителів вул . Східна с. Дмирівка про те, що за адресою АДРЕСА_1 дійсно знаходився житловий будинок, який ОСОБА_1 зруйнувала на свою користь для придбання (а.с.47).

22.03.2016 року комісія у складі голови сільської ради Муравйової Н.Г., секретаря Бобучак О.М., спеціаліста 1 категорії з земельних питань сільської ради ОСОБА_17, сусідки ОСОБА_16 склали акт про те, що 22 березня 2016 року о 14 годині було проведено обстеження земельної ділянки щодо наявності житлового будинку. В ході перевірки встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 житловий будинок відсутній. Цим актом житловий будинок знято з реєстрації, при закладені нових погосподасрьких книг за вищевказаною адресою відкрито особовий на земельну ділянку (а.с.49).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд виходив з того, що 12.04.2011 року (а.с. 5-6) позивачка придбала земельну ділянку на якій був відсутній житловий будинок у якому були прописані ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_6 .

При ухваленні рішення суд враховує, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_6 не є членами сім`ї ОСОБА_1 та не можуть бути прописані у фактично неіснуючому будинку, даний будинок знято з реєстрації актом від 22.03.2016 року.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 , щодо того, що даний будинок було зруйновано ОСОБА_1 , оскільки дані посилання спростовуються показами свідків, які пояснили суду, що саме ОСОБА_7 за життя власноруч зруйнував житловий будинок.

Крім того при ухваленні рішення суд приймає до уваги довідку Комінтернівського РБТІ (а.с.8), відповідно до якої на момент оформлення угоди купівлі-продажу земельної ділянки об`єкт нерухомого майна житловий будинок був відсутній, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог, щодо зняття з реєстрації відповідачів щодо житлового будинку.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача в частині зняття з реєстрації відповідачів щодо земельної ділянки суд виходив з того, що земельна ділянка не є відповідно до закону різновидом житла, відповідно до чого проживання та прописка на земельній ділянці без житлового будинку або садиби є неможливим.

Також суд відмовляє у задоволені вимог позивачів за зустрічним позовом, оскільки вимоги про визнання правочину купівлі-продажу земельної ділянки недійсним не гуртуються на вимогах закону. Судовим розглядом встановлено, що купівля-продаж земельної ділянки відбувався за відсутності об`єкту нерухомого майна - житлового будинку, у зв`язку з чим, нотаріусом прийнято до уваги довідку Комінтернівського РБТІ, щодо відсутності житлового будинку, а відтак за відсутності права на користування майном, як члена родини неповнолітнього ОСОБА_13 та відсутності відповідного висновку органу опіки та піклування Дмитрівської сільської ради.

Крім того, суд відмовляє у задоволенні вимог зустрічного позову в частині усунення перешкод у користуванні житлом та земельною ділянкою, шляхом відбудови зруйнованого житлового будинку, так як розглядом справи по суті, зокрема виїзним судовим засіданням встановлено, що житловий будинок на земельній ділянці відсутній. Питання відбудови зруйнованого житлового будинку за таких умов унеможливить виконання рішення суду, яке повинно бути зрозумілим, безпосередньо для суду, який ухвалює рішення.

Крім того, необґрунтовані та безпідставні вимоги, щодо усунення перешкод та вселення у житловий будинок, який фактично відсутній і який позивачі за зустрічним позовом просять відбудувати за рішенням суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лишу у випадках і в порядку встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У відповідності з ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Різновидами житла відповідно до ст. ст. 380-382 ЦК України є - житловий будинок, садиба, квартира.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Житлового кодексу України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно ст. 169 ЖК України , у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.170 ЖК України визначено, що при переході права власності на жилий будинок, (частину будинку, квартиру), в якому знаходиться здане в найом жиле приміщення, до іншої особи договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. Якщо договір найму укладено без зазначення строку, новий власник будинку (квартири) вправі вимагати його розірвання у випадках і в порядку, передбачених статтею 168 цього Кодексу.

Стаття 157 ЖК України встановлює, що членів сім`ї власника квартири може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до пунктів 4-8 частини 1 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» у редакції від 22.11.2014 року (чинної на момент звернення позивача з позовом), місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; особа - фізична особа; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла; довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, освідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Пунктом 9 перехідних положень ЦПК України в редакції 15.12.2017 року визначено, що справи в судах першої інстанції провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до норми 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Верховний Суд України у постанові від 16.01.2012 р. по справі № 6-57цс11 зазначив, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Задовольняючи первинний позов, суд виходив з того, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що житловий будинок був фактично зруйнований на момент укладання договору купівлі - продажу, відповідачі за первинним позовом вже тривалий час не проживають у будинку АДРЕСА_1 , чим чинять перешкоди у користуванні власниці земельної ділянці - ОСОБА_1 , через що позов підлягає задоволенню, а відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що первинні позовні вимоги підлягають задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 41 Конституції України; ст.ст. 15-16, 182, 317, 319, 321, 331 ЦК України; ст.ст. 65, 71-72, 116, 152, 157 , 169-170 ЖК України та керуючись ст.ст. 77,79-81,263,265 ЦПК України суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за участю третіх осіб: виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області, служби у справах дітей Лиманської РДА Одеської області, приватного нотаріуса Лиманського нотаріального округу Одеської області Драгой Н.І. про встановлення факту відсутності права проживання та реєстрації, усунення перешкод у користуванні та розпорядження власністю, зняття з реєстраційного обліку разом із неповнолітньою дитиною - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком, який розташований за адресою, АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації.

Встановити порядок виконання рішення шляхом зняття з реєстраційного обліку виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з будинку, який був розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору служби у справах дітей Комінтернівської РДА про визнання правочину недійсним, усунення перешкод в користуванні житлом та вселення - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів до апеляційного суду Одеської області відповідно до ч. 1 ст. 354 та ст. 355 ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до пункту 15.5 перехідних положень ЦПК України в редакції 15.12.2017 року до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя: Н.В. Вінська