КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/181/2019 Головуючий у 1 інстанції - Котлярова І.Ю.
Унікальний номер справи № 363/3686/18 Доповідач - Андрієнко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

ПоліщукН.В.

При секретарі Амборській Д.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест - Кредо» Волинського Ельдара Борисовича на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест - Кредо», державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» МіхачоваВячеслава Анатолійовича про визнання протиправними та скасування рішення, скасування державної реєстрації, визнання іпотечних правовідносин припиненими,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів ТзОВ «ФК «Інвест - Кредо», державного реєстратора Київської обласної філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова В.А. про визнання протиправними та скасування рішення, скасування державної реєстрації, визнання іпотечних правовідносин припиненими.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 вересня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено підготовче судове засідання.

10 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Заборонено будь - яким особам в позасудовому порядку вчиняти дії щодо користування, доступу та знаходження в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Заборонено будь - яким особам в позасудовому порядку вчиняти дії щодо користування, доступу та знаходження на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Заборона в позасудовому порядку вчинення дії щодо користування, доступу та знаходження в будинку та на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 не може стосуватися ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Не погоджуючись із ухвалою суду, директор ТзОВ «Фінансова компанія Інвест - Кредо» Волинський Е.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував взаємозв'язок між предметом позову та застосованими заходами забезпечення позову, а також не врахував відсутності об'єктивних загроз для утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Вказує, що такий вид забезпечення позову, як заборона (без визначеного кола осіб, терміну дії забезпечення) вчинення дій щодо користування, доступу та знаходження в/на нерухомому майні, виходить за межі змісту позовних вимог заявлених позивачем, а вжиті заходи не пов'язані з суб'єктивними правами позивача на предмет спору.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явились.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів ТзОВ «ФК «Інвест - Кредо», державного реєстратора Київської обласної філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова В.А. про визнання протиправними та скасування рішення, скасування державної реєстрації, визнання іпотечних правовідносин припиненими.

Так, ч.1 ст.151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову, серед яких: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Проте, заява про забезпечення позову та оскаржувана ухвала не містять в собі мотивованих підстав для обрання визначеного способу забезпечення позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 &qun ;Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову&quза;, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно роз'яснень п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову&q?ти;, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчилися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявленого позову є вимога немайнового характеру, а саме, про визнання протиправним рішення, визнання незаконним та скасування рішення.

Відтак, вид забезпечення позову, про який просив позивач ОСОБА_3 та був застосований судом, не відповідає його позовним вимогам, виходячи із того, що не вбачається реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до положень пункту 7 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Одночасно з цим правові наслідки недійсності правочину визначені частиною 3 статті 216 ЦК України, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, такий вид забезпечення позову як заборона (без визначеного кола осіб, терміну забезпечення) вчинення дій щодо користування, доступу та знаходження в/на нерухомому майні виходить за межі змісту позовних вимог, заявлених позивачем, а вжиті заходи не пов'язані з суб'єктивними правами позивача на предмет спору.

На думку колегії суддів, постановлена ухвала суду першої інстанції, не містить жодного обґрунтування підстав заборони власнику вільно володіти та користуватись своїм майном, що є виявом передчасного задоволення позову.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, колегіясуддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест - Кредо» Волинського Ельдара Борисовича задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року про забезпечення позову скасувати і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 січня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді :