Справа № 199/9163/19
27 листопада 2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого - судді Богун О.О.,
при секретареві Рудовій М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, -
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, мотивуючи його тим, що 02.06.2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення по цивільні справі № 2-1086/11 за позовом ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 20.09.2011 року відповідачем було відкрито виконавче провадження № 32037649 з примусового виконання рішення суду по цивільні справі № 2-1086/11 щодо стягнення з позивача на користь ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за виконавчим листом № 2-1086/11 від 10.08.2011 року, виданим Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська.
17.11.2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення про скасування заочного рішення від 02.06.2011 року по цивільній справі № 2-1086/11 за позовом ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2012 року позовну заяву ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.
05.04.2012 року відповідачем в рамках виконавчого провадження № 32037649 з примусового стягнення з позивача на користь АТ Банк «Фінанси та Кредит» коштів за виконавчим листом № 2-1086/11 від 10.08.2011 року, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, після чого 05.04.2012 року відповідачем було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження № 12365112.
29.12.2012 року відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, на теперішній час в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження № 12365112 про арешт належного позивачу майна та оголошено заборону його відчуження у виконавчому провадженні № 32037649 на підставі постанови відповідача від 05.04.2012 року. Позивач вважає, що існування арешту належного позивачу майна є порушення його майнових прав, тому просив зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, у виконавчому провадженні № 32037649 від 05.04.2012 року, запис про обтяження № 12365112 від 05.04.2012 року.
Представник позивача не скористався правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що на виконанні в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областіперебувало виконавче провадження № 32037649 з виконання виконавчого листа № 2-1086/11 від 10.08.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 2004306,90 грн. (а.с. 11), в межах якого був накладений арешт на все майно боржника, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.5).
02 червня 2011 року по справі № 2-1086/11 за позовом ПАТ «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості проголошено заочне рішення від 02 червня 2011 року. Ухвалою суду від 17.11.2011 заочне рішення від 02 червня 2011 року скасовано та справу призначено до розгляду. Ухвалою суду від 26.11.2012 року позовну заяву ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду. (а.с. 9).
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.
На сьогодні, позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арештів позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.
Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 81, 141, 237, 263-265, 280-282, 268 ЦПК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 30,50,60 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-
Позов ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна- задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого 05.04.2012 року за № 12365112 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управлінні юстиції, Краснощоковим Л.В., про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, у виконавчому провадженні № 32037649 від 05.04.2012, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно.
Дата складення повного судового рішення 02 грудня 2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня оголошення судового рішення апеляційної скарги.

Суддя О.О.Богун