Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 305/337/15-ц

провадження № 61-4717св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 24 листопада 2015 року в складі судді Тулик І. І. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 11 січня 2016 року в складі колегії суддів: Куштана Б. П., Мацунича М. В., Панька В. Ф.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 26 вересня 2007 року між філією «Відділення Промінвестбанку в м. Рахові Закарпатської області» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит. На забезпечення виконання вказаних зобов'язань, в той же день, між банком та

ОСОБА_4, а також ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, предметом якого був житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до умов якого ОСОБА_3 був поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_4 своїх кредитних зобов'язань. У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_4 умов вказаного кредитного договору утворилась заборгованість. Вимогу щодо погашення якої йому було пред'явлено банком та яку він виконав у повному обсязі. Вважав, що оскільки ним виконано вимоги банку в повному обсязі, то у нього виникло право регресу до відповідача - основного боржника.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_3 просив стягнути на його користь з відповідача кошти у розмірі 99 330,34 грн.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 24 листопада

2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 11 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем у контексті позовних вимог не доведено, що укладення кредитного договору його дружиною в період зареєстрованого шлюбу суперечило інтересам сім'ї, і не було укладено в інтересах сім'ї, а тому вважав, що у даних правовідносинах не можуть бути застосовані вимоги статті 556 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2016 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2018 року цивільну справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності.

Відзив відповідача на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 26 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 1630, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 60 000,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21 % річних, сплати неустойки, з кінцевим терміном повернення до 25 вересня 2017 року.

На забезпечення указаного зобов'язання в той же день між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4, ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 1630, предметом якого був житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 4.2.4 вказаного договору іпотекодавці мають право достроково виконати основне зобов'язання, якщо це не суперечить суті зобов'язання та умовам, передбаченим кредитним договором.

Відповідно до листа Рахівського безбалансового відділення філії «Відділення публічного акціонерного товариства Промінвестбанк в м. Ужгород» від 22 липня 2011 року № 02-10/416 кредит позичальника ОСОБА_4, отриманий нею на підставі кредитного договору від 26 вересня 2007 року № 1630, погашено у повному обсязі майновим поручителем ОСОБА_6, зокрема ним сплачено

60 000,00 грн - тіло кредиту та 39 330,34 грн - відсотки за користування кредитом.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2014 року встановлено, що укладений сторонами іпотечний договір від 26 вересня 2006 року № 1630 на забезпечення кредитного договору ОСОБА_4 укладався в інтересах сім'ї.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилався на те, що зобов'язання відповідача за кредитним договором від 26 вересня 2006 року № 1630 виконані ним, у зв'язку з чим він набув статус кредитора перед ОСОБА_4 на підставі статті 556 ЦК України.

У статті 60 СК України закріплено, що дружина та чоловік, які придбали майно у шлюбі, мають рівні права на це майно.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (частина четверта статті 65 СК України).

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), враховуючи те, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2014 року встановлено, що укладений сторонами іпотечний договір від 26 вересня 2006 року № 1630 на забезпечення кредитного договору ОСОБА_4 укладався під час зареєстрованого шлюбу та в інтересах сім'ї, обґрунтовано вважав, що у позивача не виникло право на регресні вимоги щодо ОСОБА_4, а тому дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позову на підставі статті 556 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 24 листопада

2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило