Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 653/1975/16-ц

провадження № 61-31646св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2017 року у складі судді Крапівіної О. П. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року у складі колегії суддів: Колісниченка А. Г., Вейтас І. В., Радченка С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради (далі - КП «Генічеське БТІ») про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що з 1974 року вона працювала на різних посадах у КП «Генічеське БТІ», з 2014 року - обіймала посаду головного фахівця.

Наказом виконуючого обов`язки начальника КП «Генічеське БТІ» від 03 вересня 2015 року № 46 її звільнено із займаної посади на підставі пункту 3 статті 40 Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) та видано їй трудову книжку.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 22 грудня

2015 року її поновлено на роботі, рішення суду в частині поновлення на посаді головного фахівця КП «Генічеське БТІ» допущено до негайного виконання, на виконання якого позивач 28 грудня 2015 року отримала виконавчий лист №653/2118/15-ц, виданий Генічеським районним судом Херсонської області.

30 грудня 2015 року заступником начальника Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відкрито виконавче провадження, у рамках якого

КП «Генічеське БТІ» було направлено вимоги про негайне виконання рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року у частині, допущеній до негайного виконання.

У зв`язку з тим, що станом на 14 січня 2016 року зазначене судове рішення залишалося невиконаним, за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості № 4000000, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

18 лютого 2016 року вона отримала від роботодавця повідомлення з наказом від 09 лютого 2016 року про поновлення її на посаді з 03 вересня 2015 року. Однак, фактично судове рішення залишилося невиконаним, оскільки її не було допущено до роботи, не внесено відповідного запису до трудової книжки та не включено її посади до штатного розпису підприємства.

З матеріалів кримінального провадження їй стало відомо, що 09 лютого

2016 року КП «Генічеське БТІ» також було винесено наказ № 13 про відсторонення її від роботи.

Не зважаючи на наявність невиконаного рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року про її поновлення на посаді, наказом начальника КП «Генічеське БТІ» від 23 травня 2016 року № 40 її було звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Посилаючись на незаконність наказів роботодавця про відсторонення її від займаної посади та звільнення з посади, на яку вона фактично на дату прийняття допущена не була, просила: визнати незаконним та скасувати наказ КП «Генічеське БТІ» від 23 травня 2016 року № 40 «Про звільнення

ОСОБА_1 » та наказ від 09 лютого 2016 року № 13 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 »; поновити її на роботі на посаді головного фахівця КП «Генічеське БТІ»; стягнути з КП «Генічеське БТІ» на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, а також 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними діяти відповідача.

Відповідно до заяви про розрахунок розміру заробітної плати ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 22 грудня 2015 року по 16 січня 2017 року, позивач визначила, що її заробітна плата за час вимушеного прогулу за періоди:

- з 22 грудня 2015 року по 05 грудня 2016 року (час вимушеного прогулу у зв`язку з недопуском до роботи) становить 4 106,00 грн, та визначається як добуток кількості робочих днів вимушеного прогулу за цей період (43 робочих дні) та середньоденного заробітку - 95,49 грн;

- з 22 грудня 2015 року по 23 травня 2016 року (час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання рішення про поновлення на роботі) становить

9 835,47 грн, та визначається як добуток кількості робочих днів вимушеного прогулу за цей період (103 робочих дні) та середньоденного заробітку -

95,49 грн;

- з 23 травня 2016 року по день розгляду справи у суді (16 січня 2017 року) (час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням 23 травня 2016 року) становить 15 755,85 грн, та визначається як добуток кількості робочих днів вимушеного прогулу за цей період (165 робочих днів) та середньоденного заробітку - 95,49 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20 квітня

2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ КП «Генічеське БТІ» від 23 травня

2016 року № 40 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Визнано незаконним та скасовано наказ КП «Генічеське БТІ» від 09 лютого

2016 року № 13 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного фахівця КП «Генічеське БТІ» з 23 травня 2016 року.

Стягнуто з КП «Генічеське БТІ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 травня 2016 року по 20 квітня

2017 року у сумі 21 449,23 грн без урахування обов`язкових платежів та податків.

Стягнуто з КП «Генічеське БТІ» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 2 053,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що звільнення ОСОБА_1 із займаної посади відбулося з порушенням вимог закону, що є підставою для визнання незаконним, скасування наказу про звільнення та поновлення її на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з

23 травня 2016 року по 20 квітня 2017 року (227 робочих днів). Зокрема суд зазначив, що у день винесення наказу про поновлення позивача на роботі на посаді головного фахівця КП «Генічеське БТІ», роботодавцем одночасно було винесено наказ від 09 лютого 2016 року № 13 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 », яким її попереджено про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням штату, посади «головний фахівець» КП «Генічеське БТІ», не зважаючи на те, що на момент видання зазначеного наказу будь-якого скорочення штату не відбувалося, роботодавцем лише було призначено перевірку з приводу невідповідності такої посади штатному розпису підприємства, запланованим терміном закінчення якої визначено 15 квітня

2016 року.

Створення наказом КП «Генічеське БТІ» від 09 лютого 2016 року № 12 комісії з метою проведення перевірки щодо фактів невідповідності посади «головний фахівець» у КП «Генічеське БТІ» не є підставою для відсторонення

ОСОБА_1 від виконання обов`язків за згаданою посадою, оскільки відповідно до вимог трудового законодавства працівникам, яких попереджено про наступне їх звільнення у зв`язку з відсутністю посади у штатному розписі, гарантовано, що вони продовжують працювати не менше двох місяців та отримувати заробітну плату, а тому наказ КП «Генічеське БТІ» від 09 лютого 2016 року № 13 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » є незаконним та підлягає скасуванню.

Внаслідок незаконного звільнення з роботи позивач зазнала моральних страждань, з урахуванням характеру та обсягу таких страждань, ступеню вини відповідача та обставин справи, суд першої інстанції вважав за можливе відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та КП «Генічеське БТІ» відхилено, рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та застосував норми матеріального права, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції, є законним та обгрунтованим.

Відхиляючи доводи ОСОБА_1 щодо необгрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні на її користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв`язку з відстороненням від роботи без збереження заробітної плати, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що позивач таких позовних вимог не заявляла, а тому суд першої інстанції не мав передбачених законом підстав для їх задоволення.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скаргаОСОБА_1 , у якій вона просила скасувати рішення Генічеського районного суду Херсонської області

від 20 квітня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Херсонської області

від 21 червня 2017 року, та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланнями на те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зокрема з дати ухвалення рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року про поновлення її на роботі по дату винесення наказу КП «Генічеське БТІ» від 09 лютого 2016 року № 9 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », суди залишили поза увагою затримку виконання роботодавцем рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року в частині поновлення її на роботі, що підтверджується постановами державного виконавця про накладенням штрафів на боржника КП «Генічеське БТІ» 01 лютого 2016 року та 05 лютого 2016 року.

Встановивши незаконність наказу КП «Генічеське БТІ» від 09 лютого

2016 року № 13 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » без збереження заробітної плати та скасувавши зазначений наказ, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, безпідставно не вирішив питання про стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу

(70 робочих днів) з дати її відсторонення без збереження заробітної плати по дату незаконного звільнення на підставі наказу КП «Генічеське БТІ»

від 23 травня 2016 року № 40 «Про звільнення ОСОБА_1 », та помилково визначив кількість днів її вимушеного прогулу за період з 23 травня 2016 року по 20 квітня 2017 року - 227 робочих днів, тоді як насправді цей період включає 230 робочих днів, а тому розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу має становити 21 962,70 грн.

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скаргаКП «Генічеське БТІ», у якій заявник просив скасувати рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланнями на те, що скасовуючи наказ про звільнення ОСОБА_1 та поновлюючи її на роботі, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що на дату попередження позивача про наступне вивільнення не відбулося фактичного скорочення чисельності штату підприємства, та не надали належної оцінки наказу КП «Генічеське БТІ»

від 09 лютого 2016 року № 11 «Про скорочення штату працівників», яким підтверджується наявність такого скорочення у рамках проведення реорганізації підприємства, а також те, що у зв`язку зі скороченням посади «головний фахівець» позивачу було запропоновано іншу роботу - посаду інженера з інвентаризації нерухомого майна, від якої вона відмовилася.

Суди не звернули увагу на те, що поновлюючи позивача на посаді головного фахівця на виконання рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року, керівник підприємства був змушений поновити ОСОБА_1 на посаді, яка відсутня у Національному класифікаторі професій ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженому наказом Держспоживстандарту Українивід 28 липня 2010 року № 327, а тому дії відповідача щодо відсторонення позивача від роботи, згідно з наказом

КП «Генічеське БТІ» від 09 лютого 2016 року № 13, зважаючи на те, що позивач не погодилася обійняти іншу посаду на підприємстві, є правомірними.

Оскільки звільнення позивача відбулося у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці підприємства, стягнення з КП «Генічеське БТІ» середнього заробітку за час вимушеного прогулу є безпідставним.

У квітні 2018 року до Верховного Суду надійшли заперечення (відзив) на касаційну скаргу КП «Генічеське БТІ» від ОСОБА_1 , у яких вона просила відхилити касаційну скаргу КП «Генічеське БТІ» з підстав, викладених у поданій нею касаційній скарзі. Доповнення до заперечення, які були подані

ОСОБА_1 у січні 2019 року, Верховний Суд не приймає до уваги, оскільки вони подані з порушенням визначеного в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року строку для подання заперечень на касаційну скаргу та без обгрунтування поважності його пропуску.

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Рух справи у суді касаційної інстанції

29 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга КП «Генічеське БТІ» не містить доводів в частині задоволених до нього позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі

1000,00 грн, а касаційна скарга ОСОБА_1 . - доводів щодо незгоди з визначеним судами розміром її відшкодування, тому судові рішення у цій частині у касаційному порядку не переглядаються.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 з 09 вересня

1974 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, з 08 січня

2004 року вона працювала на посаді головного фахівця КП «Генічеське БТІ».

Наказом виконуючого обов`язки начальника КП «Генічеське БТІ» від 03 вересня 2015 року № 46 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з

03 вересня 2015 року на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України.

Рішенням Генічеського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області

від 16 лютого 2016 року, визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки начальника КП «Генічеське БТІ» від 03 вересня 2015 року № 46 «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено її на посаді головного фахівця КП «Генічеське БТІ» з 03 вересня 2015 року. Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення на її користь заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

28 грудня 2015 року ОСОБА_1 отримала виконавчий лист № 653/2118/15-ц на примусове виконання зазначеного судового рішення в частині щодо його негайного виконання, виданий Генічеським районним судом Херсонської області.

30 грудня 2015 року заступником начальника Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відкрито виконавче провадження № 49742618, у рамках виконання якого КП «Генічеське БТІ» направлено вимоги про негайне виконання рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 22 грудня

2015 року в частині щодо його негайного виконання.

Наказом виконуючого обов`язки начальника КП «Генічеське БТІ» від 09 лютого 2016 року № 9 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », ОСОБА_1 поновлено на посаді головного фахівця КП «Генічеське БТІ» з 03 вересня

2015 року та зобов`язано виплатити їй середньомісячну заробітну плату у розмірі 2 053,00 грн. Копію зазначеного наказу ОСОБА_1 отримала засобами поштового зв'язку 18 лютого 2016 року.

Наказом виконуючого обов`язки начальника КП «Генічеське БТІ» від 09 лютого 2016 року № 12 створено комісію з числа працівників КП «Генічеське БТІ» з метою проведення у період з 15 лютого 2016 року по 15 квітня 2016 року службової перевірки фактів невідповідності посади «головний фахівець» у

КП «Генічеське БТІ».

У той же день, наказом виконуючого обов`язки начальника КП «Генічеське БТІ» № 13 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 », ОСОБА_1 відсторонено від роботи за вказаною посадою з 15 лютого 2016 року без збереження заробітної плати до отримання результатів службової перевірки. Цим же наказом її попереджено про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням штату, посади «головний фахівець» КП «Генічеське БТІ» та про неможливість її подальшого працевлаштування.

Наказом виконуючого обов`язки начальника КП «Генічеське БТІ» від 15 лютого 2016 року № 16 ОСОБА_1 попереджено, що посада, яку вона займає, підлягає скороченню з 15 лютого 2016 року та запропоновано їй посаду провідного інженера з інвентаризації нерухомого майна з 15 лютого 2016 року.

Від ознайомлення з наказами виконуючого обов`язки начальника КП «Генічеське БТІ» від 09 лютого 2016 року № 13 та від 15 лютого 2016 року

№ 16, ОСОБА_1 відмовилася, що підтверджується актами КП «Генічеське БТІ» № 8, 9 від 18 лютого 2016 року.

Постановою державного виконавця Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 17 лютого 2016 року виконавче провадження № 49742618 закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 02 березня

2016 року, визнано незаконними дії державного виконавця Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 49742618. Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про закінчення виконавчого провадження № 49742618

від 17 лютого 2016 року. Зобов`язано державного виконавця Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області здійснити всі необхідні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та іншими документами для організації належного виконання виконавчого провадження

№ 49742618.

Постановою державного виконавця Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 17 лютого 2016 року відновлено виконавче провадження

№ 49742618.

Постановою державного виконавця Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 19 серпня 2016 року виконавче провадження ВП № 49742618 закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Наказом виконуючого обов`язки начальника КП «Генічеське БТІ» від 23 травня 2016 року № 40 «Про звільнення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 23 травня 2016 року на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшоввисновку, щокасаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а касаційна скарга КП «Генічеське БТІ» не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частини перша, третя статті 49-2 КЗпП України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»,при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Виходячиз системного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Установивши, що в день поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді головного фахівця КП «Генічеське БТІ», одночасного її попередження про наступне вивільнення у зв`язку з скороченням посади «головний фахівець» КП «Генічеське БТІ» та відсторонення її від роботи без збереження заробітної плати - 09 лютого 2016 року, будь-якого скорочення штату не відбувалося, роботодавцем лише було призначено перевірку щодо невідповідності зазначеної посади штатному розпису підприємства, суд першої інстанцій, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що відсторонення позивача від роботи та її подальше звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства.

Посилання КП «Генічеське БТІ» на те, що судами попереднього інстанції не було надано належної оцінки тому, що у зв`язку зі скороченням посади позивача їй було запропоновано посаду інженера з інвентаризації нерухомого майна,

від якої вона відмовилася, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, оскільки зазначені обставини самі по собі не можуть свідчити, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників.

Крім того, Верховний Суд вважає необхідним зауважити, що відсторонення працівників від роботи допускається лише у випадках визначених законодавством, до яких не віднесено проведення перевірки на відповідність посади працівника, внесеної до штатного розпису підприємства, переліку посад, передбачених Національним класифікатором професій ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року № 327.

Щодо стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома стаття 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості, і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення у судовому засіданні.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (частина п`ята статті 124 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень за змістом статей 14, 367 ЦПК України 2004 року судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно, і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. За змістом чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством,- календарних днів за цей період.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року про поновлення її на роботі та за період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що позивач не заявляла таких вимог, і не скористалася правом на уточнення позовних вимог, передбаченим частиною другою статті 31 ЦПК України 2004 року.

Статтею 4 ЦПК України 2004 року визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій не звернули увагу, що у позовній заяві ОСОБА_1 заявила вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зазначивши про те, що розрахунок суми стягнення вона надасть в судовому засіданні. З наявної у матеріалах справи заяви

ОСОБА_1 від 16 січня 2017 року убачається, що вона надала зазначений розрахунок у якому конкретизувала тривалість періоду вимушеного прогулу за затримку виконання рішення суду про поновлення її на роботі, а також за період відсторонення її від роботи без виплати заробітної плати, та за період повторного її незаконного звільнення з роботи із зазначенням кількості робочих днів, середньоденного заробітку, розміру середнього заробітку за кожен період вимушеного прогулу, та загальну його суму за весь період вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зважаючи на правильно встановлені судами попередніх інстанцій обставини, зокрема, що наказ про поновлення на роботі ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 22 грудня 2015 року було винесено відповідачем лише

09 лютого 2016 року, з роботодавця на користь позивача відповідно до положень статті 236 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за період з 22 грудня 2015 року по 09 лютого 2016 року у розмірі 3 055,68 грн

(32 робочі дні х 95,49 грн середньоденного заробітку).

Скасовуючи наказ виконуючого обов`язки начальника КП «Генічеське БТІ»

від 09 лютого 2016 року № 13 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » суди не урахували роз`яснення, викладені у абзаці 3 пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» про те, що у зв`язку з незаконним відстороненням від роботи на користь працівника підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, визначений за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи, а тому з роботодавця на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за період з 15 лютого 2016 року (дата, з якої позивача було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати, згідно з наказом від 09 лютого 2016 року № 13) по 23 травня 2016 року (дата звільнення позивача, згідно з наказом від 23 травня 2016 року № 40), що становить 6 302,34 грн (66 робочих днів х 95,49 грн середньоденного заробітку).

При визначені розміру середнього заробітку позивача за період вимушеного прогулу з 23 травня 2016 року по 20 квітня 2017 року у розмірі 21 449,23 грн суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що вказаний період включає 227 робочих днів, тоді як в дійсності - 229 робочих днів, з огляду на, що середній заробіток позивача за цей період становить 21 640,21 грн (229 робочих днів х 95,49 грн середньоденного заробітку).

Ураховуючи наведене, рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2017 року та ухвала Апеляційного суду Херсонської області

від 21 червня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають зміні, а саме: визначений судами розмір середнього заробітку позивача, що підлягає стягненню з КП «Генічеське БТІ» за час її вимушеного прогулу, збільшенню з

21 449,23 грн до 30 998,23 грн (3 055,68 грн + 6 302,34 грн + 21 640,21 грн) без урахування обов`язкових платежів та податків.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 09 листопада 2017 року КП «Генічеське БТІ» відстрочено сплату судового збору у розмірі 2 645,76 грн за подання касаційної скарги у справі до ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, касаційну скаргу КП «Генічеське БТІ» залишено без задоволення, судовий збір за подання касаційної скарги КП «Генічеське БТІ» у розмірі 2 645,76 грн підлягає стягненню з КП «Генічеське БТІ» на користь держави.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунальне підприємство «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради залишити без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 квітня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 21 червня

2017 року змінити.

Збільшити розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнутого з Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради на користь ОСОБА_1 , з 21 449,23 грн до 30 998,23 грн без урахування обов`язкових платежів та податків.

В іншій частині рішення Генічеського районного суду Херсонської області

від 20 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області

від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради на користь держави судовий збір у розмірі 2 645,76 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко