Єдиний унікальний номер судової справи № 488/3341/17
Провадження № 22-ц/812/142/19
Категорія 24 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

17 січня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

-представника відповідача - Голубашенка Т.О.,

-представника третьої особи - Козирєва А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2018 року, ухвалене головуючим суддею Лазаревою Г.М. в приміщені цього суду того ж дня о 09 год. 20 хв., за позовом ОСОБА_5до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації (далі - ПАТ) «Миколаївгаз», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» про відшкодування майнової та моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії та за зустрічним позовомПАТ «Миколаївгаз» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,

встановила:

14 вересня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який обґрунтовував наступним.

Він проживає у АДРЕСА_1 та є споживачем природного газу.

01 вересня 2016 року працівниками відповідача безпідставно проведено відключення будинку від системи газопостачання у зв'язку з заборгованістю.

На думку позивача таке відключення було здійснено відповідачем неправомірно, за відсутності заборгованості за послуги з газопостачанняза спожитий природний газз грудня 2014 року по травень 2015 року, що підтверджується ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2017 року про скасування судового наказу, яким з нього на користь позивача була стягнута заборгованість у розмірі 1 185 грн. 93 коп.

Вказане призвело до несприятливих умов життя позивача та членів його сім'ї, погіршення стану здоров'я, постійних переживань, необхідністю придбання та встановлення електричних та водонагрівальних приладів для забезпечення належних умов проживання.

Посилаючись на викладене, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, ОСОБА_5 остаточно просив:

- стягнути з ПАТ «Миколаївгаз» матеріальні збитки, що полягали в придбанні ним ліків на суму 2 000 грн., опалювального твердопаливного водогрійного апарату вартістю 12 485 грн., пилки електричної вартістю 3099 грн., масла для обслуговування пилки вартістю 70 грн., труби вартістю 270 грн. 40 коп., а також кредиту на придбання бойлера - 5330 грн. 90 коп., відшкодувати моральну шкоду 23 000 грн. та стягнути витрати на правову допомогу у сумі 5 000 грн. і 2 240 грн. судового збору;

- зобов'язати ПАТ «Миколаївгаз» відновити постачання природного газу до будинку та скласти акт звірки (або інший документ) про використаний газ за період з грудня 2014 року по 30 жовтня 2017 року.

-2-

У відзиві на позовну заяву ПАТ «Миколаївгаз», заперечуючи проти позову, посилаючись на безпідставність позовних вимог в частинах стягнення матеріальної та моральної шкоди і відновлення газопостачання, а також недоведеність позивачем відмови відповідача у складенні з ним акту звірки використаного газу та обрання позивачем неналежного способу захисту в цій частині вимог, просив у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив ОСОБА_5 посилаючись на недоведеність перебування сторін у договірних відносинах та відсутність боргу, просив позов задовольнити.

06 квітня 2018 року ПАТ «Миколаївгаз» звернулось до суду з зустрічним позовом, в якому посилаючись на невиконання ОСОБА_5 своїх обов'язків щодо спати за послуги з газопостачання за період з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2015 року, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 1184 грн. 69 коп., просило стягнути вказану суму боргу та судовий збір.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2018 року залучено ТОВ «Миколаївгаз збут» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ «Миколаївгаз» відмовлено, зустрічний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Миколаївгаз» 1184 грн. 69 коп. в рахунок відшкодування боргу за послуги газопостачання за період з січня 2014 року по червень 2015 року, а також 1672 грн. судового збору.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з безпідставності вимог первісного позову та наявності підстав для задоволення зустрічного позову.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Зазначав, що суд першої інстанції дійшов суперечливих висновків щодо підставності заборгованості за послуги з газопостачання та проігнорував надані ним докази на підтвердження його вимог про заподіяння матеріальної та моральної шкоди, відсутності боргу, надав перевагу відповідачу та не захистив його права як добросовісного споживача.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Миколаївгаз» посилався на необґрунтованість її доводів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення визначаються Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824)

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу 6 Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об'єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов'язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об'єкт.

-3-

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

За однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 глави 7 Розділу 6 Кодексу ГРМ оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об'єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках, зокрема у разі несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу.

Якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об'єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 5 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надіслати рекомендованим поштовим відправленням або надати з позначкою про вручення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ.

Пункт 6 глави 7 розділу 6 цього Кодексу передбачає відновлення газопостачання, зокрема, після усунення порушень, сплати споживачем боргу і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

Згідно пункту 4 Глави 6 розділу 6 Кодексу ГРМ у разі виникнення у споживача заборгованості за договором розподілу природного газу сторони (за згодою Оператора ГРМ) можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення.

Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання зобов'язань за договором.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості або його недотримання чи неоплати поточних платежів Оператор ГРМ має право у порядку, визначеному цим Кодексом та договором розподілу природного газу, припинити або обмежити розподіл (споживання) природного газу ГРМ на об'єкти споживача до повного погашення заборгованості.

Припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов'язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1 та споживав послуги з газопостачання, які надав відповідач відповідно до укладеного договору (а.с. 119). Після направлення позивачу попереджень щодо повної оплати за надані послуги, 01 вересня 2016 року працівниками відповідача у споживача ОСОБА_5 проведене відключення газопостачання будинку, шляхом встановлення заглушки на ввідному газопроводі, в зв'язку з існуючою заборгованістю 1 687 грн. 07 коп. Вказаний факт в той же день був зафіксований у Акті № 1375, який ОСОБА_5 отримав та в суді не оспорював (а.с.165).

-4-

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2017 року за заявою ОСОБА_5 скасовано судовий наказ від 20 грудня 2016 року, виданий Корабельним судом м. Миколаєва за заявою ПАТ «Миколаївгаз» до ОСОБА_5 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 1 184 грн. 69 коп. та судового збору 689 грн. з роз'ясненням заявнику права пред'явлення позову за цими вимогами (а.с. 207 - 208). Судовий наказ було скасовано за наявності спору про право.

За вказаних обставин та відповідно до приписів ст. 171 ЦПК України посилання ОСОБА_5 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2017 року, як на підтвердження відсутності у нього заборгованості перед відповідачем є необґрунтованим, оскільки цим судовим рішенням не вирішувався такий спір між сторонами і воно не має преюдиційне значення для вирішення цієї справи.

Згідно наданого відповідачем розрахунку у зв'язку з неповною сплатою споживачем ОСОБА_5 за послуги з газопостачання утворилась заборгованість за період з січня 2014 року по травень 2015 року, яка становить 1 184 грн. 69 коп. (а.с.163). При цьому надані позивачем квитанції щодо оплати за послуги з газопостачання враховані відповідачем в даному розрахунку заборгованості. Тому посилання позивача на відсутність заборгованості не заслуговують на увагу.

Вказана заборгованість розрахована на підставі тарифів діючих на час виникнення заборгованості. Іншого позивачем не доведено.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів та безпосередньо з актів цивільного законодавства. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відсутність договору розподілу природного газу з Оператором ГРМ саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з газопостачання.

Крім того, ОСОБА_5 не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, як його звернення до відповідача з питань проведення звірки про використаний газ, так і відмови останнього у її проведенні, хоча це, з огляду на невизнання відповідачем цих обставин, відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, є його обов'язком.

У зв'язку з цим, висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про покладення на відповідача такого обов'язку є безпідставними, є вірним. При цьому порушень норм ст. 129 Конституції України не встановлено.

До того ж, як встановлено припинення газопостачання відбулося у зв'язку з заборгованістю позивача за послуги з газопостачання, яка не погашена, а тому підстави передбачені пунктом 6 глави 7 розділу 6 Кодексу ГРМ для відновлення газопостачання відсутні, що вірно констатував суд першої інстанції. Не має вирішального значення і статус відповідача на ринку газопостачання.

Вирішуючи спір про відшкодування збитків споживачу послуг з газопостачання, необхідно брати до уваги загальні положення статті 22 і глави 82 ЦК України.

Так, згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є:

1)втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

5-

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України обов'язок доказування позовних вимог покладається на позивача.

Розраховуючи розмір збитків, ОСОБА_5 виходив з даних про придбанні ним ліки на суму 2 000 грн., опалювального твердопаливного водогрійного апарату вартістю 12 485 грн., пилки електричної вартістю 3099 грн., масла для обслуговування пилки вартістю 70 грн., труби вартістю 270 грн. 40 коп., а також кредиту на придбання бойлера - 5330 грн. 90 коп.

Як встановлено позивач не довів протиправність дій відповідача з припинення газопостачання, що є обов'язковим при з'ясуванні підстав відшкодування заподіяних збитків.

За такого, суд першої інстанції обґрунтованого виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження реальних збитків, розміру упущеної вигоди, яку він просив стягнути з відповідача на свою користь, а тому колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно вважав, що зазначені вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню в зв'язку з їх безпідставністю.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 року № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Таким чином, при вирішенні питання цивільно-правової відповідальності (відшкодування моральної шкоди) продавця (виконавця послуг) обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, наявність недоліків (дефектів продукції), наявність причинного зв'язку між шкодою і вказаними недоліками.

У ст. 1 Закону «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект .

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК України.

-6-

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана у зв'язку із дефектом у продукції майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Позивач, звертаючись з вимогами про відшкодування моральної шкоди, обґрунтовував їх стражданнями, пов'язаними з необхідністю докладати значних зусиль для забезпечення належних умов проживання, тобто з підстав, не передбачених законом.

Кодексом газорозподільних систем не передбачено спеціальних підстав відшкодування шкоди споживачем послуг, не надано ОСОБА_5 й доказів того, що договором, укладеним з відповідачем, передбачено відшкодування моральної шкоди із зазначених вище підстав.

Також позивачем не надано будь-яких доказів, що внаслідок не проведення звірки оплати за послуги було завдано шкоди здоров'ю, а тому відсутні визначені законом підстави для задоволення його вимог про відшкодування моральної шкоди і суд обґрунтовано відмовив в задоволенні вказаних вимог.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази та дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні первісного позову за безпідставності.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки воно ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Т.Б. Кушнірова

Л.М. Царюк

Повний текст складено 18 січня 2019 року.