ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1808/19 Справа № 185/6442/18 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В.М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Інвестиційний Клуб", Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", третя особа: Державний реєстратор Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та скасування державної реєстрації права власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Інвестиційний Клуб", Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", третя особа: Державний реєстратор Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та скасування державної реєстрації права власності передана на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва (а.с. 75-77).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність ухвали судді, порушення норм процесуального права, ставить питання про її скасування та направлення справи до суду 1 інстанції для вирішення питання про відкриття провадження (а.с. 83-88).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу судді - скасувати, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд іншому суду, суддя виходив із того, що вищезазначена позовна заява підлягає розгляду за правилами, визначеними положеннями ч. 2 ст. 27 ЦПК України, а тому, посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, передав справу за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Однак із вказаними висновками судді 1 інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, частиною 1 статті 30 ЦПК встановлено виключну підсудність щодо позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, які пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 42 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший Інвестиційний Клуб", Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", третя особа: Державний реєстратор Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 98,5 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, шляхом скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 41304883 від 26.05.2018 року, тобто спір виник саме з приводу нерухомого майна.

Колегія суддів вважає хибним висновок судді першої інстанції про те, що дана справа підлягає розгляду за місцем знаходження відповідача, оскільки при вирішенні питання підсудності позову, яке підпадає під правила виключної підсудності, регламентоване ст. 30 ЦПК України, загальне правило підсудності за ч. 1 ст. 27 ЦПК України не застосовується.

За таких обставин, колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала судді підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду питання щодо відкриття провадження по справі, у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду питання щодо відкриття провадження по справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: