Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 640/15213/15-ц

провадження № 61-33595св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2017 року у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Бездітко В. М., Коваленко І. П.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 15 липня 2008 року Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 014/1932/74/101554, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 58 870 доларів США на строк до 15 липня 2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,75 % річних. Свої зобов`язання за вказаним договором ОСОБА_1 не виконувала, у зв`язку з чим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2012 року з неї на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 15 липня 2008 року № 014/1932/74/101554, визначену станом на 09 вересня 2010 року у розмірі 617 149, 84 грн, судові витрати у розмірі 1 700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн, а всього - 618 968.84 грн. Вказане рішення суду ОСОБА_1 не виконала, отримані нею кредитні кошти банку не повернуті. Станом на 10 серпня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором складає 590 347,27 доларів США, що еквівалентно 12 450 354,27 грн, з яких: 52 071,15 доларів США, що еквівалентно 1 098 174,41 грн- заборгованість за процентами; 480 130,79 доларів США, що еквівалентно 10 125 901,71 грн - пеня за порушення сплати кредиту та процентів; 58 145,33 доларів США, що еквівалентно 1 226 278,15 грн - поточна заборгованість.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило стягнути заборгованість за кредитним договором від 15 липня 2008 року № 014/1932/74/101554 у розмірі 590 347,27 доларів США та судові витрати у розмірі 3 654 грн.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що банком заявлено вимогу про повторне стягнення простроченої заборгованості за відсотками та кредитом за період із 15 вересня 2009 року по 09 вересня 2010 року, що суперечить ст. 61 Конституції України.

Після набрання законної сили рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2012 року у справі № 2-169/12/09 початок перебігу позовної давності для стягнення платежів за кредитним договором від 15 липня 2008 року № 014/1932/74/101554 обчислюється з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань після 15 лютого 2012 року, тобто з моменту чергового невиконання щомісячного платежу з погашення кредитної заборгованості. Тому строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором зі сплати процентів сплив 15 лютого 2015 року, оскільки відповідач наполягав на застосуванні строку позовної давності, то суд на підставі частини четвертої статті 267 ЦК України дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2016 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за процентами за кредитним договором від 15 липня 2008 року № 014/1932/74/101554 у розмірі 52 071,15 доларів США, що еквівалентно 1 908 174,41 грн, пеню за порушення строків сплати кредиту та процентів у розмірі 1 226 278,15 грн , а всього - 2 324 452,56 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

В іншій частині позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд із посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, виходив із того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права кредитора на отримання відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

Апеляційний суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з позичальника заборгованості за процентами за користування кредитом та пені за період із 27 серпня 2012 року по 27 серпня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором (тіла кредиту) у розмірі 58 145,33 доларів США, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вказана сума заборгованості була раніше стягнута з відповідача на користь позивача рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2012 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду мотивована тим, що апеляційний суд в достатньому обсязі не визначився з правовою природою процентів та пені, а також не з`ясував, чи можуть бути стягнуті проценти та пеня після дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі рішення суду, нараховані саме за умовами кредитного договору.

Суд касаційної інстанції визнав помилковими висновки апеляційного суду про стягнення з відповідача пені за порушення сплати кредиту та процентів за період із 15 серпня 2012 року по 10 серпня 2015 року, враховуючи, що із цим позовом банк звернувся у серпні 2015 року та про стягнення з боржника пені за прострочення сплати кредиту, нарахованої у доларах США, із зазначенням гривневого еквівалента.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 13 січня 2016 року скасовано.

Ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» заборгованість по відсоткам у сумі 30 594,10 доларів США, що становить 645 225,96 грн.

У задоволенні позовних вимог ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення пені відмовлено.

Провадження у справі у частині позовних вимог ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 58 145, 33 доларів США, що в еквіваленті становить 1 226 278,15 грн закрито.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» судовий збір у розмірі 397,67 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо наявності заборгованості по пені, не встановлено за який час утворилася заборгованість, оскільки, крім зазначеного, розмір цієї заборгованості нараховується з 15 вересня 2009 року по 09 вересня 2010 року, а з цього часу вже вирішувалося питання про стягнення пені, про що зазначено в рішенні суду від 03 лютого 2012 року; розмір заборгованості у гривні не зроблено, а тому підстав для стягнення пені не вбачається.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості по відсоткам суд виходив з того, що ухвалення рішення суду 03 лютого 2012 року не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання зобов`язання. Банком на уточнення суми процентів з урахуванням строку позовної давності надано уточнений розрахунок заборгованості, який становить 30 594,10 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 645 225,96 грн.

Короткий зміст вимог наведених у касаційній скарзі

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 . В касаційній скарзі просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2017 року в частині стягнення заборгованості по відсоткам у сумі 30 594,10 доларів США, що становить 645 225,96 грн та судового збору, в цій частині направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішенні питання про стягнення заборгованості по відсотками суд не переконався у дотриманні строків позовної давності, не обґрунтував за який період з відповідача стягнуто 30 594,10 доларів США, яким чином утворилася заборгованість в цьому розмірі та з простроченням яких періодичних платежів. На підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2012 року по справі № 2-169/12/09 мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, у зв`язку з чим строк дії кредитного договору закінчився. Нарахування відсотків за користування кредитом поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Позивач не надавав до суду уточненого розрахунку, відповідно до якого сума відсотків становить 30 594,10 доларів США.

Отже судове рішення оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за по відсотках, тому в іншій частині судом касаційної інстанції не переглядається.

Позиція інших учасників справи

Заперечення на касаційну скаргу до Верховного суду не надано.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції та зупинено виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

У червні 2017 року цивільна справа № 640/15213/15-ц надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року цивільна справа № 640/15213/15-ц надійшла до Верховного Суду.

12 червня 2019 року цивільна справа передана судді-доповідачу Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2019 року справу № 640/15213/15-ц призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів частково приймає аргументи, викладені у касаційній скарзі, виходячи з наступного.

Суди встановили, що 15 липня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/1932/74/101554, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 58 870 доларів США на строк до 15 липня 2026 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,75 % річних.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 15 липня 2008 року № 014/1932/74/101554, визначену станом на 09 вересня 2010 року, у розмірі 617 149,84 грн, судові витрати у розмірі 1 700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн, а всього - 618 968,84 грн .

Статтею 536 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України».

Отже, суд апеляційної інстанції на підставі наданого позивачем розрахунку заборгованості по відсотках за період з 15 лютого 2012 року по 10 серпня 2015 року, тобто після ухвалення рішення суду про дострокове стягнення заборгованості, дійшов помилкового висновку про їх стягнення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права і ухвалення нового судового рішення не потребує встановлення фактичних обставин справи, судове рішення в оскарженій частині підлягає скасуванню з прийняттям у цій частині нової постанови про відмову у позові.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; а також вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі касаційних скарг ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 8769,60 грн (4384,80 грн х 2)

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення апеляційного суду в частині стягнення заборгованості по відсотках та судового збору підлягає скасуванню, з позивача слід стягнути на користь відповідача судовий збір у розмірі 8769,60 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2017 року зупинено виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про скасування судового рішення в частині стягнення заборгованості по відсотках підстави для поновлення виконання відсутні.

Керуючись статтями 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2017 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсотках та судового збору скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсотках у розмірі 30594,10 доларів США, що становить 645225,96 грн, відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариство «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 8769,60 грн.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2017 року в частині стягнення заборгованості по відсотках та судового збору втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук