ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 січня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/626/18

Головуючий у першій інстанції - Савченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/160/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

прізвище судді: Савченко О.А.; місце ухвалення рішення: м.Мена,

УСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 8000 грн. боргу та 2000 грн. відсотків за користування грошима, а також судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у серпні 2016 року ОСОБА_2 позичила ОСОБА_3 3000 грн., які обіцяла повернути їй через 3 дні. 29 грудня 2016 року ОСОБА_2 на підставі розписки позичила ОСОБА_3 ще 5000 грн, які остання запевняла повернути 31 грудня 2016 року. 13 липня 2017 року позивач направляла відповідачу рекомендований лист з проханням повернути гроші. 05 січня 2018 року ОСОБА_2 зверталася до Менського ВП з повідомленням про те, що надала знайомій ОСОБА_3 позику у сумі 8000 грн., яку остання не повернула, кримінальне провадження не відкривалося, оскільки наявні цивільно-правові відносини, однак перевірка проводилася. Згідно із висновком Менського ВП відповідач не заперечувала, що заборгувала позивачу гроші, але через брак коштів не може повернути зараз, а з часом їх поверне. На даний час кошти ОСОБА_3 не повернула, тому ОСОБА_2 змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 860,00 грн. понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права, не поновлення її порушеного права.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції не дав належної оцінки висновку Менського РВ поліції, за яким ОСОБА_3 не заперечувала, що заборгувала позивачу гроші, але через відсутність коштів не може повернути одразу, а з часом їх поверне, але гроші ОСОБА_3 так і не повернула, у результаті чого ОСОБА_2 змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Під час судового засідання відповідач відмовилася від наявності боргу і заявила клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, після чого позивач була впевнена, що висновок експертизи буде не на її користь, оскільки вважає, що розписку мабуть підписав чоловік ОСОБА_3

Заслухавши голову судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених вимог.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №3244/3245/17-24 від 19 вересня 2018 року підпис від імені ОСОБА_3 на розписці від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2 виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_3 (а.с.68-74).

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно застосовані норми ст.ст. 1046, 1047 ЦК України та ґрунтовно відхилено позовні вимоги ОСОБА_2, оскільки заявлені вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовуються висновком судово-почеркознавчої експертизи №3244/3245/17-24 від 19 вересня 2018 року, яка підтверджує, що підпис від імені ОСОБА_3 у розписці виконано іншої особою.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що розписку мабуть підписав чоловік ОСОБА_3 є припущенням.

Не спростовує висновків суду першої інстанції посилання скаржника на висновок Менського ВП ГУНП в Чернігівської області №268, за яким ОСОБА_3 пояснювала, що зверталася до ОСОБА_2 за допомогою та брала у неї гроші у борг в сумі 8000 грн. Зазначений висновок жодним чином не підтверджує факту укладання розписки у письмовій формі, як це передбачено ст.1047 ЦК України, та не спростовує висновку судово-почеркознавчої експертизи №3244/3245/17-24 від 19 вересня 2018 року.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Голова судового засідання

Судді