Справа № 186/1969/18
Провадження номер № 2/0186/59/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді Янжули С. А.

секретар - Лиман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько - ОСОБА_3. На момент смерті він фактично проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1. Після смерті батька залишилося майно, зокрема, вказана квартира та земельна ділянка, розташована в Близнюківському районі Харківської області.

Заповіту ОСОБА_3 не залишив. Вона та її рідний брат - відповідач по справі, є єдиними спадкоємцями першої черги. Вона є інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання неврологічного профілю, з 2015 року інвалідність встановлена безстроково. З відповідачем мала тісні стосунки, постійно спілкувалися та разом доглядали батька. Враховуючи її стан здоров'я, брат запропонував зайнятися оформлення спадщини на них двох, говорив, що буде все оформляти, збирати документи, а коли прийде час, то віддасть їй документи на її частку спадщини. Відповідач повідомив її про необхідність прибути до нотаріуса у м.Першотравенську для написання заяви. Нотаріус повідомила її, що заяву, яку вона буде підписувати, є відмовою від спадщини, роз'яснила, що її рішення повинно бути зваженим, повідомила брату, що звертатися із заявами треба до нотаріальної контори за місцем відкриття спадкової справи, тобто до Павлоградської державної нотаріальної контори. Після цих роз'яснення нотаріуса, відповідач відмовився надавати їй пояснення, обірвав з нею зв'язок. Вона мала незадовільний стан здоров'я, який погіршився в зв'язку зі смертю батька та обману брата, звернулася до Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в грудні 2018 року отримала відмову через те, що пропустила шестимісячний строк. Вважає, що строк пропущено нею з поважних причин: періодичне лікування, обман брата, юридична необізнаність щодо існування встановлених строків та щодо того, що один спадкоємець не може оформити спадщину на всіх інших.

Просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його батька - ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки в нього не було розмов та обіцянок щодо оформлення спадкових прав на ім'я його сестри - позивача по справі. Якби це так було, в нього повинна була бути довіреність від її імені, іншим шляхом це здійснити неможливо. Довіреність вона не видавала. Вона хоча і є інвалідом третьої групи, проте це пов'язано із загальним захворюванням, за довідкою МСЕК, їй лише протипоказана важка фізична праця, праця на висоті, з механізмами, що рухаються, рекомендовано лікування у лікаря-невролога. Жодної інформації про те, що вона не може пересуватися, перебуває в такому стані, що не в змозі звернутися до нотаріуса протягом певного періоду, немає. Окрім того, значно пропустивши строк для прийняття спадщини, знайшла час та можливість, не перешкоджав і стан здоров'я в неї, щоб звернутися до нотаріуса, а потім і до суду. При цьому, даних про залучення будь-яких представників також не додала. Інвалідність встановлена ще 01 квітня 2015 року, задовго до відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що свідчить про відсутність зайнятості з приводу проходження лікування з приводу інвалідності, відвідування МСЕК тощо. Не має жодної підстави, передбаченої ст.1268 ЦК України, для того, щоб позивач вважалася такою, що прийняла спадщину, заяву про прийняття спадщини в строк, передбачений ст.1270 ЦК України, не подала, а тому для неї наступили наслідки, передбачені ч.1 ст.1272 ЦК України: «Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її». Поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач належними доказами не довів. Окрім того, з цього приводу є усталена практика судового розгляду, закріплена, зокрема, в Постанові Верховного Суду України № 6-1486цс15 від 4 листопада 2015 року, в якій мається такий правовий висновок: «Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважніти причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні».

Так, в даному випадку не йде мова про відсутність інформації про смерть спадкодавця у позивача, проте з цього висновку можна зробити висновок про неможливість задоволення такого позову без наявності явно поважних причин пропуску строку. Це узгоджується й з позиціями ЄСПЛ та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема з огляду на принцип «правової визначеності», адже Законами України, зокрема нормами Цивільного Кодексу України недаремно визначені строки для прийняття спадщини - задля того, щоб спадкоємець, який прийняв завчасно спадщину, міг бути впевнений в тому, що він успадкує майно, яке не прийняли, як спадок, інші спадкоємці. В даному випадку мова йде про законні сподівання отримати все спадкове майно, в розумінні статті 1 Протоколу Першого до Євроконвенцїї.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач 22 січня 2019 року надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що має незадовільний стан здоров'я, який погіршився після смерті батька та обману відповідача, відчуває постійний головний біль, слабкість, в основному вела лежачий образ життя, саме вказані розлади здоров'я стали об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо здійснення дій з особистого прийняття нею спадщини. Після розкриття обману брата, під час тимчасового короткострокового покращення здоров'я, за допомогою третіх осіб, прибула до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини. Просить не враховувати заперечення відповідача при прийняті рішення по справі.

Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали спадкової справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є рідними дітьми ОСОБА_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження НОМЕР_3 від 29 жовтня 2002 року та НОМЕР_1 від 29 жовтня 2002 року.

Копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 14 серпня 1989 року підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 31 серпня 1985 року уклали шлюб, прізвище дружини змінено на ОСОБА_4.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 16 січня 2018 року, виданого Першотравенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в місті Першотравенську Дніпропетровської області.

Після його смерті відкрилася спадщина на його спадкове майно, а саме: на жилу квартиру АДРЕСА_1 та приватизованої земельної ділянки, розташованої на території Новоукраїнської сільської ради Близнюківського району Харківької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В зазначеній квартирі, на день смерті, спадкодавець ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав один, що підтверджується випискою з фінансово-особового рахунку ПП "Комунальщик-3" від 04 червня 2018 року.

Заповіту ОСОБА_3 не залишив, про що свідчать матеріали спадкової справи.

З матеріалів спадкової справи №439/2018, заведеної 05 червня 2018 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_3 звернувся 05 червня 2018 року об 11:00 годині до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за законом за №1148.

Позивач ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 - 08 листопада 2018 року за №4743/02-14, тобто через десять місяців після відкриття спадщини.

20 листопада 2018 року листом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_3, у зв'язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Не погодившись з цим позивач звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічні правові позиції міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15) та від 14 вересня 2016 року (справа № 6-1215цс16), та в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року та 05 грудня 2018 року (справи №756/2764/15-ц та 186/182/17).

Відповідно до роз'яснень, викладених в постанові пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаюсь до суду з цим позовом, позивач зазначила, що встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, вона пропустила з поважних причин, оскільки відповідач ввів її в оману, вона юридично не обізнана та має незадовільний стан здоров'я.

На підтвердження своїх доводів надала суду копію довідки МСЕК серії 10 ААГ №030355 від 01 квітня 2015 року, якою підтверджується, що ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням, безстроково, рекомендовано лікування у невролога, протипоказана важка фізична праця, робота на висоті, поблизу механізмів, що рухаються. Може працювати черговою, вахтером без нічних змін. Дана довідка не містить застережень щодо можливості позивача рухатися, переміщатися, вести листування, займатися розумовою працею.

Ксерокопії листів з історії хвороби від 15 лютого 2018 року, 12 квітня 2018 року та 05 червня 2018 року суд не може враховувати як належний та допустимий доказ по справі, оскільки вони не містять інформації про те, до історії хвороби якої особи вони відносяться, в них не зазначено, що саме позивач зверталася до лікаря невропатолога у вказаний період, вони не завірені належним чином. Окрім того, дані виписки не містять даних про те, що позивач перебувала на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні в лікарні протягом шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, тобто не мала об'єктивної можливості звернутися до нотаріальної контори у строки, встановлені законом.

Відповідно до п. 207 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Тобто, заяву про прийняття спадщини, в разі виникнення труднощів прибуття до нотаріуса у визначений строк, можна направити і поштовим зв'язком.

Копія епікризи №3949, долучена позивачем до матеріалів справи, не може свідчити про поважність причин пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вона містить дані про те, що ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 29 жовтня 2012 року по 07 листопада 2012 року.

Посилання позивача на те, що вона юридично не обізнана з порядком оформлення спадщини та на те, що мав місце її обман зі сторони відповідача, не свідчать про поважність пропуску строку для прийняття спадщини.

Доказів, які б підтверджували наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали їй протягом десяти місяців після відкриття спадщини звернутися із заявою про прийняття спадщини, позивачем не надано.

Враховуючи, що позивачем не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкодили їй на протязі десяти місяців після відкриття спадщини /ІНФОРМАЦІЯ_1 року/ звернутися із заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що в задоволені позивних вимог слід відмовити.

Питання про судові витрати у справі суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого позивачем при пред'явленні позову до суду в розмірі 704,80 гривень, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264 ЦПК України, ст.ст.1220,1222,1269,1270 ЦК України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.А.Янжула.