П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 711/8012/18

Провадження № 14-613цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Лященко Н. П.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Яновської О. Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області (далі - Управління) на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 3 квітня 2019 року у складі суддів Бородійчука В. Г., Василенко Л. І., Нерушак Л. В. у цивільній справі за позовом Управління до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») про стягнення коштів,

УСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року Управління звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 2001 року щомісяця здійснювало страхові виплати ОСОБА_1 як потерпілому на виробництві відповідно до вимог Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на його особовий рахунок, відкритий у філії АТ «Ощадбанк».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, про що Управлінню не було відомо, а тому позивач продовжував здійснювати страхові виплати на його особовий рахунок, внаслідок чого за період з 23 березня по 31 червня 2013 року потерпілому було зайво перераховано 5 065,20 грн на його рахунок в АТ «Ощадбанк».

На виконання судових рішень у справі № 711/4085/14-ц за заявою Управління, якими зобов`язано відповідача розкрити банківську таємницю щодо фізичної особи ОСОБА_1 , та у відповідь на клопотання позивача про повернення зайво сплачених коштів АТ «Ощадбанк» повідомило про залишок коштів на рахунку потерпілого та вказало, що для повернення зайво сплачених коштів відсутні правові підстави.

Ураховуючи наведене, Управління просило стягнути з АТ «Ощадбанк» на свою користь грошові кошти у сумі 5 065,20 грн та судовий збір.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 грудня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь Управління грошові кошти у розмірі 5 065,20 грн та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 щомісяця здійснювалися страхові виплати шляхом перерахування грошових коштів на його особовий рахунок у відділенні банку відповідача. Оскільки з 23 березня по 31 червня 2013 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 йому було зайво перераховано на особовий рахунок 5 065,20 грн, вказані кошти підлягають стягненню на користь позивача.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2019 року у задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про перегляд заочного рішення відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 3 квітня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» задоволено частково. Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 грудня 2018 року скасовано. Провадження у справі закрито. Стягнуто з Управління на користь АТ «Ощадбанк» 1 321,50 грн судового збору.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник між двома юридичними особами з приводу договору про наданню послуг із зарахування та виплати страхових відшкодувань через поточні рахунки фізичних осіб, а тому зазначений спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, Управління, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Апеляційного суду Черкаської області від 3 квітня 2019 року і залишити в силі заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 грудня 2018 року.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що справа має розглядатися у порядку цивільного судочинства, оскільки договірні відносини між позивачем та відповідачем на момент виникнення спірних правовідносин були відсутні. Вказаний факт спростовує висновки суду апеляційної інстанції щодо неможливості розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, зупинено виконання постанови Апеляційного суду Черкаської області від 3 квітня 2019 року в частині стягнення з Управління судових витрат до закінчення касаційного провадження.

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від АТ «Ощадбанк», у якому порушується питання про передачу вказаної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з тим, що Управління оскаржує судове рішення з підстав порушення правил юрисдикції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судового палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду, а ухвалою від 2 жовтня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції, чинній на момент постановлення зазначеної ухвали, з огляду на те, що касаційна скарга містить доводи про порушення апеляційним судом правил предметної та суб`єктної юрисдикції.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року справу прийнято до розгляду.

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи в межах підстав оскарження, встановлених статтею 389, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суди встановили, що на підставі акта про нещасний випадок на виробництві та особистої заяви ОСОБА_1 з 2001 року перебував на обліку в позивача як потерпілий від травми на виробництві та отримував страхові виплати відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», які Управління перераховувало йому щомісяця на особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у філії АТ «Ощадбанк».

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Через відсутність відомостей про смерть ОСОБА_1 позивач продовжував перераховувати йому грошові кошти, внаслідок чого Управління за період з 23 березня по 31 червня 2013 року зайво перерахувало на особовий рахунок потерпілого 5065,20 грн.

Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) постановою від 16 липня 2013 року № 1529/15/15/16 припинив з 2 квітня 2013 року виплату ОСОБА_1 щомісячної грошової суми в розмірі 1495,44 грн у зв`язку зі смертю потерпілого та зняттям з обліку його справи.

У листі від 7 червня 2018 року № 03/2561 Управління, посилаючись на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2014 року та ухвалу цього ж суду від 16 травня 2018 року у справі № 711/4085/14 за заявою Управління до АТ «Ощадбанк» про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, просило АТ «Ощадбанк» надати інформацію щодо банківського рахунку ОСОБА_1 та в разі наявності на цьому рахунку зайво перерахованих грошових коштів у сумі 5065,20 грн повернути їх на реквізити позивача.

У листі від 20 червня 2018 року № 121.26/222/57628/2018-23/вих АТ «Ощадбанк» повідомило Управління про залишок коштів на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 станом на 20 червня 2018 року в сумі 5985,69 грн, які належать йому, та вказало, що для повернення зайво сплачених коштів відсутні правові підстави, з огляду на зобов`язання сторін за умовами генеральної угоди, укладеної між установами позивача та відповідача.

Вирішуючи питання юрисдикційності цього спору, Велика Палата Верховного Суду керується такими міркуваннями.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Натомість Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України) встановлює юрисдикцію господарських судів у вирішенні, зокрема, спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Частиною першою статті 14 цього Кодексу передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України

«Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у редакції, чинній на час перерахування Управлінням оспорюваних страхових виплат на особовий рахунок ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк», страховими виплатами є грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

За змістом статті 40 зазначеного Закону страхові виплати провадяться щомісячно, і за бажанням одержувачів ці суми можуть перераховуватися на їх особові рахунки в банку.

Аналогічні положення містяться у статтях 36, 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у чинній редакції.

Страхові виплати потерпілим перераховуються Фондом на їх банківські рахунки як органом, що здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням, та має статус юридичної особи. Виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, а її управління - робочими органами зі статусом юридичних осіб (статті 4, 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

До обов`язків Фонду належить, зокрема, стягнення надміру виплачених коштів з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку (частина друга статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

У справі, яка розглядається позов заявлено Управлінням до АТ «Ощадбанк» про стягнення коштів, зайво перерахованих фізичній особі на особовий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк». Кошти перераховувались на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який Законом України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» викладено у новій редакції, в тому числі змінено його назву на Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Підставою для звернення Управління до суду з цим позовом стала відмова відповідача повернути позивачеві кошти, перераховані на рахунок клієнта банку після його смерті, з посиланням на те, що чинним законодавством та генеральною угодою, укладеною між позивачем і відповідачем, не передбачено такого обов`язку АТ «Ощадбанк».

Частиною другою статті 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Сторонами в господарському процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 ГПК України. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (стаття 45 цього Кодексу).

Вимогу юридичної особи - Управління адресовано іншій юридичній особі - АТ «Ощадбанк» та обґрунтовано порушенням саме відповідачем права позивача на зайво перераховані грошові кошти, яке підлягає захисту.

Ураховуючи суб`єктний склад сторін та характер спірних правовідносин, висновки апеляційного суду про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що такі вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, є правильним.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене та межі перегляду справи судом касаційної інстанції оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга управління Фонду - залишенню без задоволення.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено: якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, Верховний Суд не здійснює розподілу судових витрат.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 травня 2019 року зупинено виконання постанови Апеляційного суду Черкаської області від 3 квітня 2019 року в частині стягнення з Управління судових витрат до закінчення касаційного провадження,то виконання цього рішення підлягає поновленню.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 402-404, 409, 410, 416 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Черкаської області від 3 квітня 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Апеляційного суду Черкаської області від 3 квітня 2019 року в частині стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. П. Лященко
Судді: Н. О. Антонюк О. Р. Кібенко
Т. О. Анцупова В. С. Князєв
С. В. Бакуліна Л. М. Лобойко
В. В. Британчук О. Б. Прокопенко
Ю. Л. Власов В. В. Пророк
М. І. Гриців Л. І. Рогач
Д. А. Гудима О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна О. С. Ткачук
О. С. Золотніков О. Г. Яновська