Справа № 303/6049/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 листопада 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 грудня 2015 року (у складі судді Кость В.В.) за позовом ОСОБА_3 до Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору реєстраційна служба Мукачівського міськрайонного управління юстиції, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом у вересні 2014 р.

Просив визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Обґрунтував тим, що згідно з по-господарською книгою за 2011-2015 роки головою указаного дворогосподарства була ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а все належне їй майно заповіла йому ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки Великолучківської сільської ради № 3631 від 08.09.21014 р. на день смерті ОСОБА_4 у будинку був зареєстрований і проживав ОСОБА_2 (онук); проживали без реєстрації: ОСОБА_5 (дружина онука), ОСОБА_6 (правнук) і ОСОБА_7 (правнучка).

Справа після скасування заочного рішення від 08.10.2014 р. розглядалася повторно.

Останнім рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02.12.2015 р. позов задоволено повністю.

Судове рішення мотивовано таким.

Згідно з довідками Великолучківської сільської ради від 08.09.2014 р. головою домоволодіння по АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, заповівши вказане домоволодіння ОСОБА_3 . Роком забудови будинку та інших житлових і господарських споруд є 1971 р.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майн, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, що прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Позивач є спадкоємцем за померлою ОСОБА_4 , однак не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про прийняття спадщини на будинок, його право щодо вільного користування і розпорядження цим майном ніким не оспорюється.

Позовні вимоги визнані відповідачем безумовно, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Також за результатами судового розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб.

Наявність у довідці Великолучківської сільської ради № 3631 від 08.09.2014 р. даних щодо проживання і реєстрації у будинку внука померлої ОСОБА_2 , а також проживання без реєстрації дружини внука та правнуків ОСОБА_4 за відсутності в матеріалах справи інших фактичних даних про права цих осіб на спадкове майно, не можуть свідчити про можливість отримання указаним особами майнових прав у порядку спадкування за померлою.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 як опікун в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 (2002 р. народження) і ОСОБА_9 (2004 р. народження) та ОСОБА_2 (особи, які не брали участі в справі) просять скасувати це рішення і в задоволенні позову відмовити.

Посилаються на неповне та неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

- ОСОБА_4 (спадкодавець) права власності на будинок АДРЕСА_1 не мала і в заповіті будинок не зазначений;

-Згідно з довідкою Великолучківської сільської ради № 1449/02-06 від 27.11.2018 р. домоволодіння за вказаною адресою є колгоспним двором;

-Апелянти мають такі ж права на не рухоме майно в АДРЕСА_1 , як і померла ОСОБА_4 ; позбавлення їх цього права шляхом визнання права власності за ОСОБА_3 порушує їх майнові та житлові права.

У письмовому відзиві ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи скарги не спростовують висновків суду як суперечні обставинам справи та письмовим доказам.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення скасуванню із ухваленням нового про відмову в позові з процесуальних підстав, із таких мотивів.

Установлено, що ОСОБА_4 (спадкодавець) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.32). Відповідно до заповіту від 26.10.2010 р. на випадок своє смерті ОСОБА_4 призначила спадкоємцем усього її рухомого та нерухомого майна, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі всього того, що на день смерті виявиться їй належним і на що вона за законом матиме право, ОСОБА_3 (а.с.31). Згідно з довідками Великолучківської сільської ради № № 3630, 3631 від 08.09.2014 р. головою домоволодіння в АДРЕСА_1 , згідно з по-господарською книгою за 2011-2015 роки була ОСОБА_4 , а на день смерті останньої у вказаному домоволодінні згідно з тією ж по-господарською книгою зареєстрованийі проживав онук ОСОБА_2 , 1981 р. народження, а проживали без реєстрації: дружина онука ОСОБА_5 , 1983 р. народження, правнук ОСОБА_6 , 2002 р. народження, і правнучка ОСОБА_7 , 2004 р. народження (а.с.28).

З доданих до апеляційної скарги документів і матеріалів убачається, що відповідно до записів по-господарської книги за 1980-1982 роки в АДРЕСА_1 , головою домоволодіння була ОСОБА_4 , рік побудови житлового будинку 1950, суспільна група господарства колгоспна (а.с.114). Згідно з архівними даними та записами в реєстровій книзі право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 не було та не зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с.115). За по-господарськими книгами за 1980-1982 роки і 1985 р. у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відповідно до по-господарських книг за 1991-1995 і 1996-2000 роки в у казаному домоволодінні були зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; суспільна група домогосподарства за особовим рахунком колгоспна; рік побудови домогосподарства 1950 р. Головою дворогосподарства була ОСОБА_4 (а.с.116).

Розпорядженням голови Мукачівської РДА № 336 від 23.07.2015 р. надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з тим, що мати ОСОБА_5 , позбавлена батьківських прав рішенням суду, а відомості про батька дитини записані згідно з ч.1 ст. 135 СК України; розпорядженням № 335 від 23.07.2015 р. надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку з тим, що мати ОСОБА_5 , і батько ОСОБА_2 , позбавлені батьківських прав рішенням суду (а.с.118, 119).

Розпорядженням голови Мукачівської РДА № 383 від 02.09.2015 р. установлено опіку над малолітніми племінниками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і призначено опікуном громадянку ОСОБА_1 , мешканку АДРЕСА_2 (а.с.117).

Відповідно до довідки Великолучківської сільської ради № 175/02-06 від 06.02.2019 р., наданої стороною позивача, згідно з по-господарською книгою за 1986-1990 р. р. у домоволодінні по АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , а згідно з по-господарською книгою за 1991-1995 роки в домоволодінні зареєстровані та проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; суспільна група домогосподарства (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) станом на 01.01.1991 р. робоча (а.с.154).

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_3 домоволодіння по АДРЕСА_1 , є помилковим, а висновки про те, що право ОСОБА_3 щодо вільного користування і розпорядження цим майном ніким не оспорюється, а обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, не встановлено є передчасним.

При цьому, суд першої інстанції сам же і зазначає, що позовні вимоги визнані відповідачем безумовно, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно з положеннями ст. 352 ч.1, ч.3 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Апелянти покликаються на порушення спадкових прав ОСОБА_2 у зв`язку з належністю спірного домоволодіння до суспільної групи «колгоспний двір», у підтвердження чого надають певні докази, і речових прав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,на це домоволодіння.

Колегія суддів вважає, що таке покликання заслуговує на увагу, в зв`язку з чим питання визнання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 мало б вирішуватися із участю указаних осіб.

Сторонами в цивільному процесі є позивач особа, яка вважає, що її цивільне право порушене, та яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач, і яка, виходячи із заявленої останнім правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких) з метою поновлення прав позивача (ст.ст. 26 ч.1, 30, 33 ЦПК України у редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення).

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, на житловий будинок.

За загальним процесуальним правилом суд має сприяти залученню до розгляду справи всіх осіб, прав та інтересів яких стосується виниклий спір. Захист своїх прав та інтересів ці особи реалізують за допомогою широких процесуальних прав і гарантій. Натомість незалучення кого-небудь з них до розгляду справи як і залучення в неналежному статусі позбавляє їх цієї можливості.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи,інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки суд першої інстанції залишив цю обставину (суб`єктний склад відповідачів) поза увагою, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних можливостей усунути вказане порушення, то оскаржене рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову, що водночас не позбавляє зацікавлених осіб звернутися у суд із новим позовом до належних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.3 п.4, ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 грудня 2015 року скасувати.

3.У позові ОСОБА_3 відмовити.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

5.Повне судове рішення складено 02 грудня 2019 р.

Судді: