Справа № 266/7492/18
Провадження № 2/266/311/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12.03.2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Д'яченко Д.О.,

за участі секретаря судового засідання - Сологуб Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 19.06.2018 року між ним та відповідачкою був укладений договір позики грошей. Відповідно до умов договору позики, відповідачка отримала від нього в борг грошові кошти у розмірі 33800,00 гривень, зобов'язавшись повертати суму у розмірі 2366,00 гривень не пізніше 19 числа кожного місяця, а останній 12 платіж не пізніше 19.06.2019 року у розмірі 36166,00 гривень. З серпня 2018 року відповідач припинила виконувати свої зобов'язання за договором позики, у зв'язку із чим позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Умовами договору передбачено, що у разі затримки сплати чергового платежу відсотки збільшуються з 7 до 30. Крім того договором передбачено, що у разі порушення строків повернення суми позики, то позичальник сплачує 30% пені від неповерненої вчасно суми за кожен день прострочення, яка за період з 20.08.2018 року по 30.11.2018 року становить 72399,60 гривень. До того ж, за прострочення виконання зобов'язання понад п'ять днів позичальник крім пені та відсотків сплачує штрафу у розмірі 10% від суми основного зобов'язання, яка становить 6219,00 гривень. А також 3% річних за період з 20.08.2018 року по 31.12.2018 року становить 225,00 гривень. Просив суд стягнути з відповідача на його користь грошову суму за договором позики у розмірі 163343,60 гривень, яка складається з суми позики у розмірі 33800,00 гривень, сума відсотків у розмірі 30% - 50700,00 гривень, сума пені у розмірі 30% - 72399,60 гривень, сума штрафу у розмірі 10% - 6219,00 гривень, сума 3% річних - 225,00 гривень, а також судові витрати у розмірі 2401,84 гривень, які складаються зі сплати судового збору за позов та сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ухвали суду від 09.01.2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 20.12.2018 року забезпечено позовом та накладено арешт на майно належне відповідачу ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3, яка діє на підставі ордеру надали в судове засідання письмову заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про дату та час судового розгляду справи, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, до суду не з'явилася, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталася, тому суд, за згодою сторони позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи, суд, керуючись ч. 4 ст. 223 , ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Так судом встановлено, що 19 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики грошей, за умовами якого позивач позичив на строк 12 місяців відповідачу грошові кошти в сумі 33800,00 гривень, а відповідач отримав вказані грошові кошти та зобов'язався повернути позикодавцю суму позики - розмірі основного зобов'язання 62129,00 гривень, з виплатою відсотків за ставкою в розмірі 7% зі строком повернення боргу до 19.06.2019 року. (а.с.4)

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти чи інші речі, які визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

За умовами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановленому договором.

Згідно ст.526, 527 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та відповідно з умовами договору та вимог Цивільного кодексу. Боржник повинен виконати свої обов'язки, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов'язання.

Як встановлено судом, то відповідач починаючи з серпня 2018 року припинила виконувати взяті на себе зобов'язання.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, договором позики грошей від 19.06.2018 року встановлено, що сторони домовилися, що у разі затримки повернення боргу більше ніж на п'ять діб відсотки за ставкою в розмірі 7% збільшуються до 30 % від залишку непогашеної заборгованості; сторони домовилися про те, що у разі порушення строків повернення відсотків зазначених у пункті 1 цього договору, позичальник виплачує позикодавцю пеню у розмірі 30% від неповерненої вчасно суми за кожен день такого прострочення; за прострочення виконання боргових зобов'язань понад п'ять календарних днів позичальник, крім пені та відсотків, сплачує позикодавцю додатково до простроченої сум, штраф у розмірі 10% від суми основного зобов'язання, передбаченої п. 2 цього договору. (пункти 4,5,6)

Перевіряючи правильність розрахунку позивача, суд виходить з наступного.

Так, обраховуючи заборгованість за відсотками із розміру 30% за договором суд виходить із того, що датою настання невиконання зобов'язання визначено 19.08.2018 року, тобто починаючи з 20.08.2018 року по день звернення позивача із позовом судом визначено чотири місяця, а тому сума заборгованості за відсотками становить 40560,00 гривень. (2366/7%=338, 338 * 30% = 10140,00 гривень). Стосовно суми пені за період з 20.08.2018 року по 30.11.2018 року, у розмірі 72399,60 гривень, яка визначена наступним чином: 2366 * 30% / 100% * 102 дні, то суд погоджується із розрахунком позивача. Розмір штрафу відповідно до п. 5 договору позики також визначено позивачем вірно та становить 6219,00 гривень, яка обраховується 62192 9 10%. Щодо 3% річних за період з 20.08.2018 року по 31.12.2018 року, то суд не погоджується із розрахунком наданим позивачем та проводить його самостійно: 10140,00 гривень (сума заборгованості) х 3 х 133 дня прострочення зобов'язання / 365 / 100 = 110,85 гривень, тобто 3% річних становить 110,85 гривень, яка і підлягає стягненню.

За таких обставин, суд з урахуванням перевіреного розрахунку позивача, приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог позивача, які регулюються умовами укладеного між сторонами договору та нормами чинного законодавства України, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1530,90 гривень, враховуючи, що при звернення із позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1633,44 гривень за позовні вимоги майнового у розмірі 163343,60 гривень (задоволені позовні вимоги майнового 153089,45 гривень х судові витрати в сумі 1633,44 гривень (документально підтверджені) / ціну позову у розмірі 163343,60 гривень), а також стягненню підлягає сума судового збору сплаченого позивачем за забезпечення позову у розмірі 768,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,12,77,81,141,263,265,279,280-283 ЦПК України, ст.526-527,536,625,1046,1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 153089,45 гривень, яка складається з: суми позики у розмірі 33800,00 гривень, сума відсотків у розмірі 30% - 40560,00 гривень, сума пені у розмірі 30% - 72399,60 гривень, сума штрафу у розмірі 10% - 6219,00 гривень, сума 3% річних - 110,85 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у загальному розмірі 2299,30 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 12.03.2019 року.

Суддя Д`яченко Д. О.