Справа № 2-8909/11
Провадження № 6/201/325/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Сисо А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 19 листопада 2019 року надійшла заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2011 року у справі № 2-8909/11 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 26 вересня 2006 року 166294,30 грн.; витрати зі сплати державного мита в сумі 1662,94 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн. Заявник набув право вимоги за зазначеним договором на підставі укладеного з ПАТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу права вимоги № 1930/К від 18 вересня 2019 року, тому звернувся до суду з цією заявою і просив суд замінити стягувача на правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Заявник і інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. В заяві представник заявника просив суд здійснити судовий розгляд даної справи без його участі.

Таким чином, неявка сторін у відповідності до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не перешкоджає розгляду поставленого перед судом питання.

Ураховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснити розгляд справи без фіксування судового розгляду цивільної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали поданої заяви, а також матеріали цивільної справи, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що у провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2-8909/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій заочним рішенням суду від 16 листопада 2011 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 26 вересня 2006 року 166294,30 грн.; витрати зі сплати державного мита в сумі 1662,94 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2012 року була задоволена заява ПАТ «Дельта Банк» і замінена сторона стягувача у виконавчому провадженні зі стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості на суму 166294,30 грн., та судового збору на суму 1662,94 грн., згідно виконавчих листів № 2-8909/2011, виданих 13 листопада 2012 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська, з публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ПАТ «Дельта Банк».

18 вересня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» був укладений договір купівлі-продажу права вимоги № 1930/К за умовами якого останнє набуло право вимоги за кредитними договорами. До копії цього договору заявником додана копія додатку до договору купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К від 18 вересня 2019 року: «Витяг з реєстру боржників», згідно з яким до заявника перейшло право вимоги за кредитним договором № 0 від 26 вересня 2006 року.

Між тим, зазначена копія витягу оцінюється судом як неналежний доказ, оскільки текст витягу з реквізитами позичальника, номером кредитного договору тощо надруковані звичайним шляхом, тоді як решта документа, а саме зазначення сторін, що підписали витяг, їхнє місце знаходження, реквізити, підписи осіб, що підписали витяг і печатки підприємств нанесені шляхом їхнього сканування з іншого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 Цивільного кодексу України: Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність належних доказів набуття заявником право вимоги до позичальника за кредитним договором № 0 від 26 вересня 2006 року, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні даної заяви у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 353, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова