Справа № 459/2506/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/811/1633/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.;

адвоката ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_3;

прокурора Панькевича Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Львівської області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та апеляційною скаргою прокуратури Львівської області на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з держави України на його користь 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 6 листопада 2014 року він в порядку Закону України «Про звернення громадян» звернувся із скаргою на ім'я виконуючого обов'язки прокурора Львівської області Поліщука В.П. Основною вимогою звернення було надання оцінки діям прокурора

м. Червонограда Львівської області, якого він вважає винним у неотриманні коштів. Листом від 11 листопада 2014 року вказану скаргу було переадресовано прокурору м. Червонограда, який листом від 9 грудня 2014 року надав позивачу відповідь на неї.

Не погоджуючись із даною відповіддю, 13 грудня 2014 року позивач повторно подав скаргу виконуючому обов'язки прокурору Львівської області Поліщуку В.П., основною вимогою якої також було надання оцінки діям прокурора м. Червонограда Львівської області. Начальником відділу захисту конституційних прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Львівської області Г.Кіра на його скаргу надано відповідь від 13 січня 2015 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду

від 28 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року, визнано протиправними відповіді прокуратури Львівської області від 11 листопада 2014 року та від 13 січня 2015 року. Зазначеним судовим рішенням було встановлено, що скеровуючи супровідним листом від 11 листопада 2014 року його скаргу прокурору м. Червонограда, прокуратурою Львівської області порушено заборону, встановлену ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян», оскільки надіслано скаргу для розгляду тій посадовій особі, дії якої оскаржуються. Окрім цього, у відповіді начальника відділу захисту конституційних прав і свобод громадян та інтересів держави Прокуратури Львівської області Г.Кіра від 13 січня 2015 року на його скаргу не вказано у повному обсязі відповіді по суті питань, зазначених у його скарзі від 13 грудня 2014 року, зокрема з питань, що стосуються виконання прокурором м. Червонограда своїх обов'язків і надання оцінки його діям чи бездіяльності (т.1, а.с. 1-4, 112, 206, 211, 240-241).

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року судові рішення по справі судів першої та апеляційної інстанцій (якими позивачу було відмовлено у задоволенні його позовних вимог) було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1, а.с. 193-196).

За підсумками нового розгляду справи судом першої інстанції рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15 червня 2018 року, що оскаржується, позов ОСОБА_3 до прокуратури Львівської області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 1 000 (одну тисячу) грн. на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

В решті позовних вимог відмовлено(т.1, а.с. 265-267).

Дане рішення оскаржили, як позивач ОСОБА_3, так і прокуратура Львівської області.

Позивач просить рішення суду змінити, задовольнивши його позовну вимогу про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. у повному розмірі, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, а також «з урахуванням ще й того, що (позивач) живе не для того, щоб вже стільки років з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 «мордуватися, а для того, щоб зі своєю жінкою кохатися» (т.1, а.с. 280-281).

Прокуратура Львівської області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом не обґрунтовано, чим саме підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями чи бездіяльністю яких органів чи службових осіб вони заподіяні, а також наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями (т.2, а.с. 2-5).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача на підтримання доводів поданих ними апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормою ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Установлено, що 6 листопада 2014 року ОСОБА_3 у порядку Закону України «Про звернення громадян» звернувся зі скаргою до виконуючого обов'язки прокурора Львівської області Поліщука В.П. на дії прокурора м. Червонограда. Листом 11 листопада 2014 року дана скарга була скерована за належністю - прокурору м. Червонограда, який 9 грудня 2014 року надав відповідь заявнику.

13 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернувся з скаргою до виконуючого обов'язки прокурора Львівської області Поліщука В.П., в якій просив надати оцінку діям прокурора м. Червонограда, якого позивач вважає винним у неотриманні коштів. На вказану скаргу 13 грудня 2014 року позивачу була надана відповідь начальником відділу захисту конституційних прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Львівської області ОСОБА_5

Постановою Львівського окружного адміністративного суду

від 28 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року, визнано протиправними відповіді прокуратури Львівської області від 11 листопада 2014 року та від 13 січня 2015 року.

27 травня 2015 року на особистому прийомі ОСОБА_3 подав звернення прокурору Львівської області Федику Р. щодо неправомірності дій працівників прокуратури Львівської області при розгляді його скарг від 6 листопада 2014 року та 13 грудня 2014 року та притягнення їх до дисциплінарної відповідальності.

7 жовтня 2015 року за підписом прокурора Львівської області

Федика Р. позивачу було надано відповідь, що вжиття заходів дисциплінарного характеру до працівників органів прокуратури ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на даний час не є можливим, оскільки згідно ст. 148 КЗпП України спливли строки притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду

від 6 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2016 року, визнано протиправною відповідь прокуратури Львівської області від 7 жовтня

2015 року.

Отже факт неправомірності дій працівників прокуратури підтверджено вищезазначеними судовими рішеннями, які мають преюдиційний характер для справи, і доводи апеляційної скарги прокуратури Львівської області цих висновків не спростовують, а тому не можуть прийматися до уваги.

За вище наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення і що з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_3, посилаючись в поданій ним апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального і процесуального права, жодної конкретної норми права (ніби-то порушеної судом при ухваленні оскаржуваного рішення) не наводить, а відтак доводи і поданої ним апеляційної скарги висновків оскаржуваного рішення не спростовують.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційні скарги на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та апеляційну скаргу прокуратури Львівської області залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 червня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 18 січня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.