Справа № 309/1028/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Балаж Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Хустського районного суду від 29 червня 2017 року (головуючий суддя Савицький С.А.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

24.03.2017 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що із 21.08.2000 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач покинув сім'ю, коли діти були ще малими, виїхав на постійне проживання в АДРЕСА_1. Після від'їзду ОСОБА_4 з дітьми та дружиною не спілкувався, допомоги їм не надавав.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 померла. Позивач вказує, що хоча діти після смерті матері залишилися проживати з бабусею ОСОБА_6, фактичний догляд за дітьми вела позивач ОСОБА_2

Заочним рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14.03.2016 ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Розпорядженнями голови Хустської районної державної адміністрації № 287 та № 288 від 15.07.2016, відповідно, неповнолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням голови Хустської районної державної адміністрації № 308 від 27.07.2016 над ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено піклування, та розпорядженням голови Хустської районної державної адміністрації № 309 від 27.07.2016 над ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено опіку, за якими піклувальником та опікуном, відповідно, призначено позивача - ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла бабуся дітей - ОСОБА_6.

Крім неповнолітніх ОСОБА_5, над якими позивачка здійснює опіку та піклування, у позивача на вихованні є і своя дитина, яку вона виховує як одинока мати. Позивач працює, однак її заробітку на утримання дітей не вистачає.

Позивач вказувала, що вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, однак такі заходи не мали позитивного результату. Зокрема, вона телефонувала відповідачу ОСОБА_1 у серпні 2014 року і просила, щоб він надав кошти своєму хворому синові, який на той час знаходився на лікуванні в обласній дитячій лікарні м. Мукачево, однак відповідач категорично відмовлявся надавати кошти та повідомив, що не збирається сплачувати аліменти на утримання своїх дітей.

Зазначала, що відповідач ухилявся від свого обов'язку утримувати дітей, що вважає підставою для стягнення аліментів за минулий час.

Посилаючись на дані обставини, просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі по 1200 гривень на кожну дитину щомісячно, а також просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей за минулий час - за останні три роки.

Заочним рішенням Хустського районного суду від 29.06.2017 позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 24.03.2017.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за минулий час - три останні роки, починаючи з 24.03.2014 по 23.03.2017.

Ухвалою Хустського районного суду від 04 липня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду у частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5, а також у частині стягнення аліментів за минулий час.

Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5, а також у частині стягнення аліментів за минулий час - відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач не був повідомлений про розгляду справи; відповідач не є біологічним батьком ОСОБА_5; на початку 2001 року ОСОБА_3 виїхала від відповідача із Глухівського району Сумської області до Закарпатської області, після чого вони більше не бачилися, при цьому ОСОБА_3 народила другу дитину - ОСОБА_5 - через кілька років - 02.12.2003; вважає, що дані про відповідача як про батька ОСОБА_5 записано зі слів ОСОБА_3; відповідач хотів провести генетичну експертизу щодо батьківства, але місцевий суд не надав йому такої можливості; ОСОБА_2 призначено опікуном та піклувальником дітей із липня 2016 року, а тому твердження, що вона телефонувала у 2014 році з вимогою сплачувати аліменти і відповідач ухилявся від їх сплати - є неправдивими.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила рішення суду залишити без змін. У надісланій на адресу апеляційного суду заяві просила розглянути справу за її відсутності.

Таким чином апеляційний суд, з урахуванням принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги - у частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 та у частині стягнення аліментів на обох дітей за минулий час, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, позицію відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доводи апелянта щодо його неповідомлення про розгляд справи не можуть бути взяті до уваги. Так, кореспонденція, яка направлялась судом відповідачу, поверталась із відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Відповідно до положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) відповідача було викликано в суд в судове засідання 29 червня 2017 року через оголошення в пресі, яке було опубліковано в газеті «Урядовий кур?єр» № 104 (5973) за 08.06.2017 (а.с. 30).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 21.08.2000 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано не було. Відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7) та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8) батьком дітей записаний ОСОБА_1. Заочним рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14.03.2016 ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно цих неповнолітніх дітей (а.с.10).

Мати дітей - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.9).

Розпорядженнями голови Хустської районної державної адміністрації № 287 та № 288 від 15.07.2016 неповнолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.11-12).

Розпорядженням голови Хустської РДА № 308 від 27.07.2016 над дитиною, позбавленою батьківського піклування - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено піклування та призначено піклувальником ОСОБА_2 (а.с.13).

Розпорядженням голови Хустської РДА № 309 від 27.07.2016 над дитиною, позбавленою батьківського піклування - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено опіку та призначено опікуном ОСОБА_2 (а.с.13).

Відповідно до вимог ст.ст. 67, 69 ЦК України, опікун та піклувальник над неповнолітньою особою зобов'язані дбати про створення для неї необхідних побутових умов, про її виховання, навчання та розвиток. Опікун та піклувальник зобов'язані вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 5 цієї ж статті, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач ОСОБА_1 не надає матеріальної допомоги на утримання своїх дітей, ухиляючись від свого батьківського обов'язку, що встановлено також і рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14.03.2016 у справі № 576/195/16-ц за позовом Органу опіки та піклування Глухівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1, яким останнього позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Твердження відповідача щодо обставин народження дочки ОСОБА_5 самі по собі є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров?я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини, зокрема, відповідно до статті 122 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Згідно ст. 140 СК України стягнення з особи, яка записана батьком, матір'ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження.

Відповідачем не надано рішення суду, яким виключено відомості про ОСОБА_1 як батька з актового запису про народження доньки ОСОБА_5. Заявлення відповідачем клопотання про призначення генетичної експертизи щодо батьківства у справі про стягнення аліментів не має правового значення, оскільки як особа, яка записана батьком дитини ОСОБА_5, ОСОБА_1 зобов'язаний утримувати дитину до її повноліття, а тому підстав для скасування заочного рішення Хустського районного суду від 29 червня 2017 року у частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 - немає.

Щодо стягнення аліментів за минулий час.

За положеннями ст.191 Сімейного кодексу України (в редакції, що діяла на час ухвалення рішення), аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Позивач зазначала, що вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача - телефонувала відповідачу ОСОБА_1 у серпні 2014 року і просила, щоб він надав кошти своєму хворому синові, який на той час знаходився на лікуванні в обласній дитячій лікарні м. Мукачево, однак відповідач категорично відмовлявся надавати кошти та повідомив, що не збирається сплачувати аліменти на утримання своїх дітей.

Проте, піклувальником ОСОБА_4 та опікуном ОСОБА_5 позивач була призначена розпорядженнями голови Хустської районної державної адміністрації від 27.07.2016, а суд стягнув з відповідача на користь позивача аліменти за минулий час - за три останні роки перед зверненням до суду - з 24.03.2014. Належних та допустимих доказів вжиття позивачем, як піклувальником ОСОБА_4 та опікуном ОСОБА_5, заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливості їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати позивачем не надано.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що підстав для стягнення з відповідача аліментів за минулий час - немає. Висновки суду першої інстанції в цій частині не відповідають обставинам справи, і таких висновків суд дійшов з неправильним застосуванням норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду в частині задоволення вимоги про стягнення аліментів за минулий час підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні такої вимоги. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 слід залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Хустського районного суду від 29 червня 2017 року у частині стягнення аліментів за минулий час - скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволені позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів за минулий час - відмовити.

Заочне рішення Хустського районного суду від 29 червня 2017 року у частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2019 року.

Головуюча:

Судді: