Справа № 161/5317/18 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Провадження № 22-ц/802/12/19 Категорія: 55 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Федонюк С.Ю.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача - Дрелінського С.В., Оніщука А.М.,

представника третьої особи - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання правової допомоги, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

06 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що наказами директора Координаційного центру з надання правової допомоги (далі - Координаційний центр) з 07.11.2012 року його було призначено на посаду директора Волинського обласного центру із надання безоплатної вторинної правової допомоги, у зв'язку із перепрофілюванням якого його було переведено з 01.04.2015 року на посаду директора Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги у Волинській області (далі - Регіональний центр).

07.03.2018 року на електронну пошту Регіонального центру надійшов лист щодо прибуття 12.03.2018 року для участі у робочій нараді в приміщення Координаційного центру. Також у цей день прийшов ще один лист про витребування копій документів та інформації щодо нього та його родичів ОСОБА_8 та ОСОБА_9, з якими Регіональним центром укладалися контракти, як з адвокатами.

12.03.2018 року нарада в Координаційному центрі не проводилася, натомість директором цього центру його було повідомлено, що згідно припису Національного агентства з питань запобігання корупції (надалі - НАЗК) в його діях наявний конфлікт інтересів, що полягає в укладенні контрактів та угод з сином та дочкою, а також вручено лист із пропозицією про переведення його на іншу посаду з метою вжиття заходів для запобігання та врегулювання конфлікту. При цьому припис НАЗК для ознайомлення йому наданий не був.

13.03.2018 року він направив відповідь на лист про те, що не вбачає у наданих йому службових повноваженнях конфлікту інтересів при укладенні цивільно-правових контрактів з дочкою та сином, як адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу. Крім того, повідомив, що згоду чи відмову на переведення на інші посади він надасть після отримання відповідних роз'яснень від НАЗК.

Однак, 15.03.2018 року на адресу Регіонального центру надійшла копія наказу директора Координаційного центру з надання правової допомоги №61-к від 12.03.2018 року про звільнення його з посади директора Регіонального центру у зв'язку із наявністю конфлікту інтересів, відповідно до п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України та п.6 ст.29 Закону України «Про запобігання корупції».

Вважає вказаний наказ необґрунтованим і незаконним, оскільки він не містить обґрунтування підстави звільнення з посиланням на норму матеріального права. Сам по собі факт укладення контрактів та угод з дочкою та сином Регіональним центром не може свідчити про наявний конфлікт інтересів. Встановлені статтею 27 Закону України «Про запобігання корупції» обмеження спільної роботи близьких осіб не поширюються на посадових осіб публічного права. Такі обмеження стосуються виключно державних органів, а Регіональний центр таким не є. Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не перебувають у його прямому підпорядкуванні. Вказані адвокати перебували у цивільно-правових відносинах із Регіональним центром.

У його діях відсутній будь-який приватний інтерес.

ОСОБА_8 і ОСОБА_10 у 2013 році пройшли конкурс з відбору адвокатів, які залучаються до надання безоплатної вторинної правової допомоги та були включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Регіональний центр зобов'язаний був укласти з ними контракти відповідно до Порядку і умов укладення контрактів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі, та договорів з адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на тимчасовій основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 року № 8. Нічиї права у зв'язку з укладенням цих контрактів не були порушені.

Укладення контракту - це повноваження Регіонального центру зобов'язального характеру з чітко визначеними порядком та умовами, а не окремо взятої посадової особи. Укладенням контракту забезпечується право адвоката, включеного до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу на надання безоплатної вторинної правової допомоги, а громадян - на отримання такої допомоги.

Щодо додаткових угод, то їх укладення зумовлене змінами реквізитів сторін, вказаними в контракті, змінами строку контракту, а також змінами суми контракту. Зокрема сума контракту з адвокатом, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі вказується у пункті 12 контракту в розділі «Оплата послуг адвоката» і є орієнтовною; вираховується для кожного адвоката, виходячи з річної суми кошторису.

Фактичні суми виплат за контрактом коригуються у подальшому в додаткових угодах в залежності від кількості поданих адвокатом актів надання безоплатної вторинної правової допомоги та наданих ним послуг, про що зазначено у пункті 13 контракту (розділ «Оплата послуг адвоката»), зміст якого передбачає, що сума контракту може змінюватися в залежності від обсягу фактично наданої безоплатної вторинної правової допомоги.

Сума виплат всім адвокатам Регіонального центру за надану ними безоплатну правову допомогу здійснюється на підставі поданих адвокатами актів надання безоплатної вторинної правової допомоги з відповідними додатками, а також формується згідно показників, які зазначаються останніми у розрахунку винагороди за надану безоплатну вторинну правову допомогу. Сума контракту може як збільшуватися, так і зменшуватися.

Головний бухгалтер Регіонального центру визначає можливість укладення з адвокатами додаткових угод і лише після цього Регіональним центром укладається додаткова угода з адвокатом, який надав безоплатну вторинну правову допомогу.

Окрім підписання від імені Регіонального центру контрактів та додаткових угод жодних інших дій, пов'язаних з укладеними контрактами та угодами з адвокатами він не здійснював.

Його звільнено відповідно до п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України та п.6 ч.1 ст.29 Закону України «Про запобігання корупції», однак п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України стосується спеціальних законів, що регулюють правовий статус окремих категорій публічних службовців, до яких він не відноситься.

Пункт 6 частини 1 ст.29 Закону України «Про запобігання корупції» передбачає звільнення особи як один із заходів зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів, однак не є підставою припинення трудового договору.

Звільнення згідно Закону України «Про запобігання корупції» є крайнім заходом, який є наслідком кримінальної, адміністративної чи дисциплінарної відповідальності відповідно до спеціальних законів, що регулюють правовий статус окремих категорій публічних службовців. До жодної з цих відповідальностей він не притягувався.

Крім того, ч.2 ст.29 Закону України «Про запобігання корупції» передбачає можливість самостійного врегулювання конфлікту інтересів, який міг бути застосований, якби навіть конфлікт інтересів дійсно мав місце.

У наказі зазначено, що ним не надано письмової згоди чи відмови щодо переведення на іншу вакантну посаду, про що складений відповідний акт, проте акт з цього приводу не складався. Він повідомив керівництво, що подумає, а 13.03.2018 року направив лист до Координаційного центру про те, що згоду чи відмову на переведення на інші посади він надасть після отриманих відповідних роз'яснень від НАЗК. Отже, він не надавав письмової відмови від переведення на інші посади.

Крім того, у наказі зазначено про конфлікт інтересів, що має постійний характер, хоча його дочка - адвокат ОСОБА_9 зупинила право на заняття адвокатською діяльністю 14.12.2015 року і контракти з нею у 2016-2018 роках не укладалися.

Вважає, що дійсною підставою для звільнення є упереджене до нього ставлення директора Координаційного центру після виниклого конфлікту, пов'язаного із проведенням у 2018 році конкурсу з відбору адвокатів.

Порушення його прав у зв'язку із незаконним звільненням призвело також до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, і потребує для нього додаткових зусиль для організації свого життя. Незаконне звільнення викликало у нього стрес, який призвів до погіршення стану здоров'я. Знижений його престиж та ділова репутація.

Ураховуючи наведене, просив поновити його на посаді директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області, стягнути на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу по день ухвалення судового рішення, а також 100000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2018 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідач та третя особа (кожен зокрема), посилаючись на безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні позивач та його представники апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи (кожен зокрема) апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач перебував на посаді директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Волинській області, з якої був звільнений наказом відповідача № 61-к від 12.03.2018 року на підставі п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України та п.6 ч.1 ст.29 Закону України «Про запобігання корупції» - у зв'язку з наявністю конфлікту інтересів, що має постійний характер, який полягає у виконанні ОСОБА_1 наданих йому службових повноважень директора Регіонального центру під впливом приватного інтересу, зумовленого сімейними стосунками у зв'язку з укладанням контрактів та угод з дочкою та сином (т.1 а.с.30).

Відповідно до статей 3, 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно зі ст.ст.15, 16 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» суб'єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу. Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання правової допомоги, є неприбутковими організаціями, користуються правами юридичної особи, мають власні бланки, печатку із своїм найменуванням та фінансуються з Державного бюджету України, інших не заборонених законодавством джерел.

Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги визначено, що Регіональний центр очолює директор, який призначається на посаду і звільняється з посади директором Координаційного центру (п.10). Пунктом 11 Положення визначено права та обов'язки директора Регіонального центру.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно з ч.4 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов'язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

Частиною першою статті 29 цього Закону встановлено, що зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом: 1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів; 2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень; 3) обмеження доступу особи до певної інформації; 4) перегляду обсягу службових повноважень особи; 5) переведення особи на іншу посаду; 6) звільнення особи.

Встановлено, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача винесено відповідачем на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» з метою вжиття заходів для запобігання та зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону є: особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: а) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті; б) особи, які не є державними службовцями, посадовими особами місцевого самоврядування, але надають публічні послуги (аудитори, нотаріуси, оцінювачі, а також експерти, арбітражні керуючі, незалежні посередники, члени трудового арбітражу, третейські судді під час виконання ними цих функцій, інші особи, визначені законом); в) представники громадських об'єднань, наукових установ, навчальних закладів, експертів відповідної кваліфікації, які входять до складу конкурсних комісій, утворених відповідно до Закону України «Про державну службу»; 3) особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов'язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, а також інші особи, які не є службовими особами та які виконують роботу або надають послуги відповідно до договору з підприємством, установою, організацією, - у випадках, передбачених цим Законом.

Таким чином, Регіональний центр є юридичною особою публічного права, а відтак його директор, як посадова особа цієї установи є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

За змістом п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України вбачається, що підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.

Про те, що позивач відноситься до осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» ствердив у судовому засіданні і сам позивач та його представники.

Судом вірно встановлено, що у діях позивача наявний потенційний конфлікт інтересів, який має постійний характер.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що позивач, як директор Регіонального центру зобов'язаний був укласти угоди зі своїми дочкою та сином, як адвокатами, які пройшли відповідний конкурс і що ці угоди підписувалися саме від імені Регіонального центру - відхиляються апеляційним судом, оскільки позивач розумів про наявність конфлікту інтересів ще тоді, коли подавав відповідні заяви про відмову бути членом комісії, яка проводила конкурс, у якому брали участь його діти.

Крім того, його обов'язки, як директора Регіонального центру не обмежувалися лише підписанням контрактів чи додаткових угод, а й затвердженням усіх інших необхідних документів, пов'язаних із діяльністю адвокатів, з якими укладено контракт Регіональним центром, серед яких, зокрема, директор затверджує порядок розподілу справ між адвокатами, які надають безоплатну вторинну правову допомогу; затверджує графік цілодобового чергування адвокатів, з якими укладено контракт про надання безоплатної вторинної правової допомоги, - для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги кожній затриманій особі з моменту її затримання (п.п.13, 14 п.11 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги).

Позивач зобов'язаний був не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах потенційного конфлікту інтересів, а також вправі був самостійно вжити заходів щодо його врегулювання.

Відповідно до частини п'ятої статті 28 Закону, у разі існування в особи сумнівів щодо наявності у неї конфлікту інтересів, вона зобов'язана звернутися за роз'ясненнями до територіального органу Національного агентства, який надає підтвердження про відсутність конфлікту інтересів (частина шоста статті 28 Закону).

Разом із тим, позивач за таким роз'ясненням до НАЗК не звертався.

Також позивач, як особа, на яку поширюється дія Закону, не виконав свого обов'язку повідомити не пізніше наступного робочого дня безпосереднього керівника, коли дізнався чи повинен був дізнатися про наявність у нього потенційного конфлікту інтересів.

Посилання позивача на ту обставину, що відповідач не є тією особою, яка вправі була звертатися за роз'ясненнями до НАЗК - відхиляються апеляційним судом, оскільки не впливають на правильність оскаржуваного рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що звільнення є незаконним, оскільки відповідач не застосував жодного іншого передбаченого Законом заходу для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у підлеглої особи - відхиляються апеляційним судом, оскільки позивач не відноситься до тих осіб, щодо яких може бути застосовано інший захід, ніж пропозиція переведення на іншу посаду та звільнення.

Переведення особи, уповноваженої на виконання функцій держави

або місцевого самоврядування, або прирівняної до неї особи на іншу посаду (стаття 34 Закону) здійснюється:

при наявності реального чи потенційного конфлікту інтересів;

за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації;

якщо конфлікт інтересів має постійний характер;

якщо не може бути врегульований шляхом усунення такої особи

від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті, обмеження її доступу до інформації, перегляду її повноважень

та функцій, позбавлення приватного інтересу;

за наявності вакантної посади, яка за своїми характеристиками відповідає особистим та професійним якостям особи;

за наявності згоди на переведення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи.

Звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави

або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи з займаної посади у зв'язку з наявністю конфлікту інтересів здійснюється:

при наявності реального чи потенційного конфлікту інтересів;

якщо конфлікт інтересів має постійний характер;

не може бути врегульований в будь-який інший спосіб, в тому числі через відсутність згоди на переведення або на позбавлення приватного інтересу.

Відповідач запропонував позивачу перелік посад для переведення, на які згоду позивач не надав.

Посилання позивача на його письмове повідомлення надати згоду чи відмову від переведення після отримання роз'яснень від НАЗК - не заслуговують на увагу, оскільки Законом не передбачено такого права у позивача та обов'язку чекати у відповідача.

Не зважаючи на можливість особи самостійно врегулювати конфлікт інтересів, Закон в першу чергу покладає обов'язок щодо врегулювання конфлікту інтересів на безпосереднього керівника.

Безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, відповідно

до частини третьої статті 28 Закону протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про конфлікт інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.

У разі відсутності згоди такої особи на переведення на іншу посаду

до неї застосовується такий захід врегулювання конфлікту інтересів

як звільнення.

З урахуванням наведеного, а також відсутності згоди позивача на переведення на запропоновані відповідачем інші посади, відповідач правомірно застосував звільнення позивача, як захід для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Виходячи з наведеного, повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 вересня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: