КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 759/20392/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/14547/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

2 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 1 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року позивач звернулася до суду позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що в період з 30 червня 2006 року по 21 жовтня 2008 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Після розірвання шлюбу, з лютого 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_8 .

Зазначила, що з травня 2016 року спільне життя з відповідачем припинено, діти залишились проживати з ОСОБА_2 .

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2016 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 33% від усіх його видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На даний час розмір нарахованих аліментів становить 1250 грн. на двох дітей, що є меншим від встановленого Законом мінімального розміру.

Крім того, позивач щомісячно несе додаткові витрати на утримання дітей, які викликані розвитком їх здібностей, зокрема, син вже протягом п`яти місяців відвідує заняття з плавання, вартість яких становить 1200 грн. щомісяця. Донька відвідує заняття з гімнастики, щомісячна вартість яких складає 100 грн.

У листопаді-грудні діти потребували надання стоматологічних послуг, вартість яких становила 3 580 грн., за планами лікування необхідно буде в подальшому сплатити ще 2600 грн. для лікування доньки та 3000 грн. для сина.

З огляду на викладене просила змінити розмір аліментів та спосіб їх стягнення, встановлений рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2016 року та стягнути з відповідача на її користь розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. (по 2000 грн. на кожну дитину) з наступною індексацією з моменту пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Також позивач просить стягнути додаткові витрати на утримання дітей в розмірі 650 грн. щомісячно, стягнути частину фактично понесених витрат в розмірі 4 790 грн., стягнути наперед частину коштів в розмірі 2800 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 1 липня 2019 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 33% з усіх видів заробітку відповідача на 1 059 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2018 року і до досягнення їх повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею додаткові витрати на дітей в розмірі 2 990 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 33% з усіх видів заробітку відповідача - на тверду грошову суму 1059 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до їх повноліття,в іншій частині відмовити, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають двох спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 33% з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 6 липня 2016 року і до їх повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За положенням ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», установлено у 2019 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік».

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведена необхідність стягнення всіх зазначених додаткових витрат.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не встановлено дійсний матеріальний стан відповідача з огляду на наступне.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач перебуває на обліку як безробітний в Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості з 30 травня 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Встановивши ту обставину, що у сторін є двоє дітей, які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні, тоді, як відповідно до вимог сімейного законодавства, діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, а відповідач є особою працездатного віку, без розумових та фізичних вад, спроможний надавати матеріальну допомогу на належному рівні, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності покладення на нього аліментного зобов`язання у вигляді щомісячної сплати аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1059 грн. на кожну дитину на користь позивача, що відповідатиме інтересам дитини та сприятиме її нормальному розвитку.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що надання стоматологічних послуг не є тотожними лікуванню хвороби з огляду на наступне.

За змістом ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування понесених позивачем додаткових витрат вона посилається на акт виконаних робіт по наданню стоматологічних послуг, розмір яких становив: 1000 грн.+630 грн.+950 грн.+800 грн.+ 200 грн.+200 грн. + 2200 грн.=5980.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення докових витрат на дитину у розмірі 2990 грн. (5980 грн.:2)

Сплата вказаних витрат підтверджена відповідними квитанціями та необхідністю надання та отримання дітьми стоматологічних послуг.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах заявлених позивачем вимог, на підставі наданих сторонами доказів та з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 1 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді