Справа № 158/2390/18
Провадження № 2/0158/769/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2019 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Корецької В.В.
за участю секретаря Процик Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення режиму спільної часткової власності та виділ майна в натурі, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення режиму спільної часткової власності та виділ майна в натурі, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення режиму спільної часткової власності та виділ майна в натурі.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.09.2019 року справу призначено до підготовчого провадження за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.09.2019 року прийнято та об`єднано в одне провадження зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення режиму спільної часткової власності та виділ майна в натурі та первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення режиму спільної часткової власності та виділ майна в натурі.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.10.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, від її представника ОСОБА_4 до суду подано заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити у відповідності до висновку експерта з врахуванням самочинного будівництва.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Крупінська Н.Л. в судове засідання не з`явилися, від останньої до суду подано заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги зустрічного позову підтримала та просила їх задоволити.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.
Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.
Судом встановлено, що спірне будинковолодіння та земельні ділянки розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом №№2635, 2629, 2632 належить позивачу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/2 частині /а.с.8-10/.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Як передбачено ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно ч. 1 ст. 364 цього ж Кодексу співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.
Пунктом 7 Постанови пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року за №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» передбачено, що у справах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
Суд вважає за необхідне здійснити поділ будинковолодіння в натурі між сторонами згідно варіанту №2, запропонованого у вищевказаному висновку експертизи без врахування самочинного будівництва, посилаючись на наступне.
Згідно свідоцтв про право на спадщину від 27.11.2014 року виданих сторонам по справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , спадщина після смерті ОСОБА_6 включає в себе, крім земельних ділянок, цілий житловий будинок, прибудову, матеріали стіни, загальною площею 75,1 кв м. Біля будинку розташові: погріб, літня кухня, прибудова, сарай, вбиральня, хлів та огорожа /а.с.8/.
Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що не заперечується сторонами по справі, літня кухня, яка входила у спадщину (спадкове майно) була розібрана у 2018 році, та в іншому місці збудовано нове приміщення (самочинне будівництво), яке зазначено, як літня кухня.
Варто зазначити, що порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55.
Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.
Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.
Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.
Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15.
За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.
Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов.
Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.
Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).
У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146.
Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.
Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій).
При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.
Після узаконення самочинно збудованих об`єктів позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , як співвласник житлового будинку зможе реалізувати своє право на виділ частки із цього майна, що є у спільній частковій власності.
Разом з тим, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо виділення спадкового майна, а саме 1/2 частини літньої кухні, відповідно до заповіту за ОСОБА_3 , оскільки на момент розгляду справи даний об`єкт нерухомості відсутній. Варто також зазначити, що ні позивачем за первісним позовом ОСОБА_3 , ні її представником ОСОБА_4 до суду не подано належних та допустимих доказів щодо вартості 1/2 частини спірної літньої кухні (будівельних матеріалів, тощо) на момент її спадкування, після смерті ОСОБА_6 , у 2014 році.
Також, експертом зазначено, що в даному варіанті розподілу не передбачається виконання перепланувань і будівельних робіт по влаштуванню двох ізольованих квартир, чистини будинку є ізольовані.
Таким чином, первісні позовні вимоги ОСОБА_3 в частині поділу будинковолодіння в натурі підлягають до часткового задоволення, оскільки такий поділ в натурі можливий лише з відступленням від ідеальних часток та без врахування самочинного будівництва (літньої кухні).
Крім того, суд вважає за необхідне здійснити поділ земельної ділянки в натурі між сторонами згідно висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №674/5.
З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що такий розподіл будинковолодіння та земельної ділянки буде відповідати інтересам сторін.
Отже, позовні вимоги первісного позову ОСОБА_3 про припинення режиму спільної часткової власності та виділ майна в натурі та позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 про припинення режиму спільної часткової власності та виділ майна в натурі підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі: письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показанні свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б ставили під сумнів компетентність та неупередженість експерта, сторонами суду не надано.
Таким чином, об`єктивних підстав ставити під сумнів висновок вищевказаної експертизи у суду немає.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладають у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки первісні позовні вимоги ОСОБА_3 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково, то сума, сплачених ними судових зборів слід залишити за кожним з ним.
Разом з тим, як вбачається з рахунку №674/5 від 12.11.2018 року та копії квитанції, за проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз позивачем за первісним позовом, відповідачем за зустрічним позовом було сплачено 5250 грн.
З врахуванням наведеного з відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 слід стягнути в користь ОСОБА_3 2625 грн. за проведення експертиз.
На підставі ст.ст. 15, 16, 364 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263, 263, 352, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Первісні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення режиму спільної часткової власності та виділ майна в натурі задовольнити частково.
Припинити режим майна спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Виділити в натурі та визнати особистою власністю ОСОБА_1 34/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з виділенням приміщень: 2-2 (кухня) площею 7.8 кв м, 2-3 (кімната) площею 13.7 кв м, 2-4 (кімната) площею 16.3 кв м, 1/2 частина (лівої) хліва (Б-1), вбиральні (М), душової (з) та 1/2 частин огорожі (1), що складатиме відокремлену частку будинку з самостійним виходом - квартиру АДРЕСА_3 .
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення режиму спільної часткової власності та виділ майна в натурі задовольнити частково.
Припинити режим майна спільної часткової власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Виділити в натурі та визнати особистою власністю ОСОБА_2 66/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з виділенням приміщень: 1-1 площею 8,3 кв м, 1-2 площею 15,2 кв м, 1-3 площею 14,9 кв м, сходи (а2), 1/2 частина (правої) хліва (Б-1), вбиральні (б), душової (к), сараю (Г-1), сараю (г), сараю (г1) та 1/2 частин огорожі (1), що складатиме відокремлену частку будинку з самостійним виходом - квартиру АДРЕСА_4 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 частину понесених нею витрат за проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи в розмір 2625 (дві тисячі шістсот двадцять п`ять) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_7 , жителька АДРЕСА_5 .

Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_6 .

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_1 .

Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_7 .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька