Справа № 487/2093/18
Провадження № 2/487/151/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Бобрової І.В.,

при секретарі судового засідання Гладкої К.М.,

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/2093/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

13.04.2018 року представник позивача адвокат ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 100000 грн., з ОСОБА_3 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 113328,16 грн., яка складається із матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в розмірі 109716 грн., витрат за проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 1500 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2112,16 грн.. Свої вимоги мотивував тим, що 30.09.2016 року постановою Центрального районного суду м. Миколаєва, за скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу. Оскільки цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована, а дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, внаслідок чого настає обовязок сплатити страхове відшкодування позивачу, то сума матеріальної шкоди підлягає стягненню не лише з ОСОБА_3, а і з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка».

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.04.2018 року даний позов залишено без руху у зв'язку із зазначеними в ньому недоліками.

25.04.2018 року на виконання ухвали суду від 23.04.2018 року позивачем до канцелярії суду подано уточнену позовну заяву, в якій третьою особою зазначено ОСОБА_4, а також клопотання про витребування доказів у ПАТ «Страхова компанія «Уніка», а саме копії страхового полісу серіїї АЕ №4604343 або достовірні дані про встановлені ліміти страхових виплат за вказаним полісом, копії договору страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3, оскільки позивач дані документи надати суду не має можливості, а вони є важливими для вирішення справи.

Ухвалою суду від 02.05.2018 року відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання та витребувано докази у відповідача ОСОБА_5 «СК «Уніка».

12.07.2018 року представником відповідача ОСОБА_5 «СК «Уніка» ОСОБА_6 надано до суду витребувані документи та відзив, у якому відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Крім того зазначив, що ДТП за участю транспортних засобів Тайота Селіка, державний номерний знак НОМЕР_1 та Фольксваген Кадді, державний номерний знак НОМЕР_2 мало місце 17.05.2016 року. Із заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся до ПрАТ СК «Уніка» лише 11.10.2017 року, тобто через 1 рік і 5 місяців після ДТП, у звязку з чим йому було відмовлено у здійсненні страхової виплати через пропущення строку звернення, який законом передбачений в один рік.

Ухвалою суду від 13.08.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання відповідачі та третя особа не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 17.05.2016 року, близько 17:50 год., ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Toyota Celika», номерний знак НОМЕР_1, не арпхував дорожньої обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості, порушивши п.п. в.3б, 12.3, 11.3 Правил дорожнього руху України, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із транспортним засобом «Volkswagen-Caddy», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.09.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєні вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно довідки з Регіонального сервісного центру в Одеській області від 25.10.2017 року, транспортний засіб «Toyota Celika», номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_4.

Відповідно до довідки з Регіонального сервісного центру в Миколаївській обл. транспортний засіб «Volkswagen-Caddy», номерний знак НОМЕР_2 був зареєстрований за ОСОБА_8.

З метою встановлення вартості відновлювального ремонту, позивачем було замовлено експертизу про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen-Caddy».

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля №093/05-16 від 15.06.2016 року, вартість матеріального збитку завданого позивачу в результаті пошкодження його транспортного засобу становить 209716,06 грн..

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Toyota Celika» була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АЕ/4604343 від 02.07.2015 року), у звязку з чим позивач 11.10.2017 року звернувся до Миколаївської обласної дирекції СК «Уніка» із заявою щодо виплати страхового відшкодування в звязку з пошкодженням автомобіля «Volkswagen-Caddy» внаслідок ДТП.

Листом від 03.11.2017 року вих. №8088 ПрАТ «СК «Уніка» відмовлено ОСОБА_2 у здійсненні страхового відшкодування, на підставі підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку із пропуском строку звернення (після спливу одного року з моменту скоєння ДТП ).

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.16 Цивільного кодексу України та ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ч. 1 ст. 990 ЦК України).

Відповідно до п. 35.1. ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року (далі - Закон) для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Разом з тим, згідно до п. 37.1.4. ст.37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів справи вбачається, що із заявою про страхове відшкодування позивач звернувся лише 11 жовтня 2017 року, тобто після спливу 1 року з моменту настання дорожньо-транспортної пригоди, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування згідно п. 37.4.1. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, посилання представника позивача на те, що строк звернення до страхової компанії позивачем був пропущений у звязку з тим, що тривало досудове розслідування кримінального провадження за фактом зазначеної ДТП, суд вважає необгрунтованим, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні досудове слідство у відповідному кримінальному провадженні №0002614 тривало з 18.05.2016 року та було закінчено 30.06.2016 року винесенням постанови про закриття кримінального провадження, що є несуттєвим при обрахуванні строку звернення до страхувальника.

Крім того, на правовідносини, які склалися між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», не впливають ті обставини, що водій ОСОБА_7, який керував транспортним засобом, належним ОСОБА_2 помер, отже як наслідок, останній не був обізнаний про рух справ та не мав можливості вчасно повідомити страхову компанію про страховий випадок, оскільки звернення із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб'єкта звернення.

Аналогічний висновок зроблений у постанові ВП ВС України від 05.06.2018 року у справі № 910/7449/17.

Отже, враховуючи наведені правові норми та встановлені судом обставини, неподання позивачем або третьою особою заяви на виплату страхового відшкодування за полісом № АЕ/4604343 протягом одного року з моменту ДТП, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог позивач про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» матеріальної шкоди в розмірі 100000 грн..

Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних засадах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що вина ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП встановлена постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.09.2016 року, що згідно ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню, суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 109716,06 грн. та 1500 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1097,16 грн..

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 109716,06 грн. (сто дев'ять тисяч сімсот шістнадцять грн. 06 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1500 грн. витрат за проведення авто товарознавчого дослідження та 1097,16 грн. судового збору.

В задоволенні позовну ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_2 100000 грн. матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: 57508, м. Очаків, вул. Таврійська, 69, РНОКПП НОМЕР_3.

Відповідачі:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: 54010, АДРЕСА_1,

Третя особа: ОСОБА_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Головуючий суддя І.В.Боброва