Провадження № 22-ц/801/2371/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Семенцова Л. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 рокуСправа № 295/13050/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача: Копаничук С.Г.

суддів: Рибчинського В.П., Голоти Л.О.,

при секретарі Богацькій О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Житомирський апеляційний суд;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 12 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Семенцової Л.М. в приміщенні зазначеного суду, про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду про порушення конституційних прав на справедливий суд у справі №295/16271/18 та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з зазначеним позовом до Житомирського апеляційного суду. Зазначила, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.07.2019 року, було закрито провадження у справі № 295/16271/18 за її позовом до Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди. 11.07.2019 року нею до Житомирського апеляційного суду було подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу з викладенням порушень норм процесуального права. Постановою Житомирського апеляційного суду від 14.08.2019 року вказану апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. Вказавши на недостатню правову урегульованість розгляду її апеляційної скарги на ухвалу суду від 03.07.2019 року Житомирським апеляційним судом, що потягнуло порушення останнім норм процесуального права та заподіяло їй моральну шкоду, просила суд встановити порушення законодавства та її конституційних прав апеляційним та Верховним судом та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.09.2019 року у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду про порушення конституційних прав на справедливий суд та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказала, що суд безпідставно змінив предмет позову, застосував тлумачення законів, які не підлягають застосуванню при вирішенні питань з прийняття справи і відкриття в ній провадження, не застосував норм матеріального права, які підлягали застосуванню у даному випадку. Скаржниця не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неможливості вирішення заявлених позовних вимог у межах цивільного судочинства, вважає його завідомо неправдивим, неправосудним. Оскаржуваною ухвалою їй не роз`яснено, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд позовної заяви від 27.08.2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року визначена підсудність даної цивільної справи Вінницькому апеляційному суду.

Ухвалою суду від 01.11.2019 року відкрито апеляційне провадження.

Заявник апеляційної скарги в судове засідання не з`явився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, відповідач надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частиною другою статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Керуючись вказаною нормою Закону, колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу в порядку апеляційного провадження у відсутності сторін у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася у Богунський районний суд м. Житомира з позовом до Житомирського апеляційного суду про порушення конституційних прав на справедливий суд у справі № 295/16271/18 та відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що відповідачем допущені порушення її прав на справедливий судовий розгляд у порядку апеляційного провадження у справі за її апеляційною скаргою на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 03.07.2019 року стосовно розгляду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, заподіяної Верховним судом за порушення її конституційних прав та законних інтересів.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходи в з того, що розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких по суті є оскарження дій суду, пов`язаних із розглядом справи, нормами ЦПК України чи іншими законодавчими актами України не передбачено, а також суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі, за виключенням випадків, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа), а заяви або скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

Висновок суду першої інстанції є вірним, таким, що відповідає нормам процесуального права, які регулюють існуючі правовідносини між сторонами у справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на нормах права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно пункту сьомого частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі.

Нормами частин першої, другої статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

Пунктом першим частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Статтею 375 цього Кодексу встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Статтею 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зазначеній вище редакції визначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Згідно з частиною першою статті 6 цього Закону суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

За змістом частини першої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суд-дів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином суд є органом, уповноваженим на виконання функцій держави, звернення з позовом до якого чинним законодавством України не передбачено.

Згідно з частиною другою статті 124 Конституції України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист у суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Проте у справі, ухвала в якій переглядається на предмет законності й обґрунтованості, між позивачкою та судом зазначені правовідносини не виникли, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Відповідно до статті 125 Конституції України, статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд. Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві. Отже чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення. Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Аналогічну позицію висловлено у пункті 57 Висновку № 11 ( 2008 ) Консультативної ради європейських суддів, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини. У Висновку № 3 ( 2002 ) Консультативної ради європейських суддів вказано, що судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити у такий спосіб ( наприклад надмірне затримання вирішення справи ), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, розглядаючи вимогу ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду про порушення конституційних прав на справедливий суд у справі №295/16271/18 та відшкодування моральної шкоди, дійшов правильного висновку про те, що така позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, передбачених ст.376 ЦПК України не вбачається, а тому остання підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 372, 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 12 вересня 2019 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі позовом ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду про порушення конституційних прав у справі №295/16271/18 та відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : С.Г. Копаничук

Судді : В.П. Рибчинський

Л.О. Голота