ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1953/19 Справа № 205/828/18 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участі секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Комунальне підприємство "Експрес" Дніпровської міської ради про виселення особи, що самовільно зайняла жиле приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року Дніпровська міська рада звернулися з позовом до ОСОБА_1, третя особа КП «Експрес» Дніпровської міської ради про виселення особи, що самовільно зайняла жиле приміщення.

В обґрунтування своїх позовних вимог Дніпровська міська рада посилалася на те, що квартира АДРЕСА_1, належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради на підставі рішення Виконкому міської Ради народних депутатів міста Дніпропетровська від 18 грудня 2003 року №3944. Балансоутримувачем даного будинку є КП «Експрес» Дніпровської міської ради. ОСОБА_1 мешкає в квартирі АДРЕСА_1 з 01 березня 2005 року, що підтверджується відомостями про вільний житловий фонд наданого КП «Експрес» Дніпровської міської ради. Відповідач займає вказане житлове приміщення незаконно, вселившись до нього без відповідних правових підстав, тому підлягає виселенню з квартири АДРЕСА_1. Актом про самовільне заселення вільної квартири АДРЕСА_1 від 01 серпня 2017 року, складеного та підписано головним інженером ОСОБА_2, економістом, провідним спеціалістом ОСОБА_3, паспортистом ОСОБА_4 встановлено, що квартира АДРЕСА_1, не приватизована та підлягає повторному заселенню. Квартира самовільно зайнята ОСОБА_1 з 01 березня 2005 року без наявності будь-яких документів. Листом Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 06 грудня 2017 року № 2/5-931 повідомлено, що відомості щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1, відсутні. Листом Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07 грудня 2017 року № 3/5-5025 встановлено, що станом на 01 грудня 2017 року у комп'ютерній базі приватизованого житлового фонду Департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність, шляхом приватизації квартири АДРЕСА_1. Листом КП «Міські комунальні платежі» Дніпровської міської ради від 05 грудня 2017 року №394 повідомлено, що згідно запиту управління правового забезпечення Дніпровської міської ради від 29 листопада 2017 року №4/3-920 стосовно відкриття особового рахунку за адресою: АДРЕСА_1, за запитуваною адресою в базі даних комунальних підприємств, що передаються до КП «Міські комунальні платежі» інформація відсутня. Відповідач квартиру №2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, зайняла самоправно, вселилася до житлового приміщення та користується ним без законних підстав. На підставі викладеного, Дніпровська міська рада просили суд виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та стягнути судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року задоволено позовні вимоги Дніпровської міської ради. Виселено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради, , судові витрати у розмірі 1762 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 11 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

У відповідності до ст. 58 ЖК України єдиною підставою на вселення в житлове приміщення державного або громадського житлового фонду є ордер.

Статтею 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Єдиною підставою для вселення в житлове приміщення комунальної власності територіальної громади є ордер.

Відсутність ордеру, при наявності факту мешкання громадянина в житловому приміщенні комунальної форми власності є свідченням самовільного зайняття таким громадянином житлового приміщення.

Відповідно до ч. 3 статті 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

З матеріалів справи вбачається, рішенням Виконкому міської Ради народних депутатів міста Дніпропетровська від 18 грудня 2003 року №3944 прийнято у комунальну власність територіальної громади міста 13 житлових будинків, відповідно до переліку будинок АДРЕСА_1 передано в повне господарське відання та на баланс КП «Експрес» Дніпровської міської ради (а.с.6-8).

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 прийнято до відомчого житлового фонду у комунальну власність, що підтверджується Актом приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність, затвердженого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради (а.с.10-13).

За відомостями про вільний житловий фонд повторного заселення наданого КП «Експрес» Дніпровської міської ради квартира АДРЕСА_1 зайнята самовільно з 01 травня 2005 року (а.с.14).

З листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 06 грудня 2017 року № 2/5-931 вбачається, що відомості щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 відсутні (а.с.16).

З листа Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07 грудня 2017 року № 3/5-5025 вбачається, що станом на 01 грудня 2017 року у комп'ютерній базі приватизованого житлового фонду Департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність, шляхом приватизації квартири АДРЕСА_1 (а.с.17).

Листом КП «Міські комунальні платежі» Дніпровської міської ради від 05 грудня 2017 року №394 повідомлено, що згідно запиту управління правового забезпечення Дніпровської міської ради від 29 листопада 2017 року №4/3-920 стосовно відкриття особового рахунку за адресою: АДРЕСА_1, за запитуваною адресою в базі даних комунальних підприємств, що передаються до КП «Міські комунальні платежі» інформація відсутня (а.с.19).

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, яка складається з: 1-кладова; 2-кухня; 3-житлові кімнати; житловою площею 33,5 м2.; загальною площею 50,3 м2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17 серпня 2001 року, посвідченим приватним нотаріусом Кретовою Н.Б., зареєстрованому у реєстрі за №2332.

Право власності зареєстровано в реєстровій книзі за №541п за реєстровим № 1951-250 в Дніпропетровському бюро технічно інвентаризації 02 жовтня 2001 року та станом на 03 серпня 2001 року виготовлено технічний паспорт (а.с.36, 37-39).

З листа № 385 від 08 червня 2006 року вбачається, що КП «Експрес» не заперечує проти приєднання нежитлового приміщення, що прилягає до квартири АДРЕСА_2, площею 19,2 м2 (2-1) власнику ОСОБА_1 (а.с.35).

Самовільне зайняття ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1, підтверджується актом про самовільне заселення вільної квартири від 01 серпня 2017 року (а.с.15).

Судом встановлено, що ордер відповідачу на квартиру АДРЕСА_1, не видавався.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідач ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 зайняла самовільно, без законних підстав.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про застосування строків позовної давності та зазначає, що зайняла спірне приміщення самовільно у 2003 році, у зв'язку з чим вважає, що позивачем порушено строки позовної давності (а.с.33, 34).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи, Дніпровські міській раді стало відомо про порушення прав, як власника спірного майна, що пребуває у комунальній власності лише 01 серпня 2017 року, тобто з моменту складення акту про самовільне заселення вільної квартири АДРЕСА_1.

З даним позовом до ОСОБА_1 Дніпровська міська рада звернулися 08 лютого 2018 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

За таких обставин, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності дійшов вірного висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог Дніпровської міської ради, задовольнивши позов в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про пропуск позивачем строків позовної давності є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді