ПОСТАНОВА

Іменем України

08 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 389/2838/17

провадження № 22-ц/4809/111/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Кіселика С.А. (суддя доповідач),

суддів: Єгорової С.М., Карпенка О.Л.

за участю секретаря: Савченко Н.В.,

учасники справи: позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України»,

відповідачі: - ОСОБА_1;

ОСОБА_2,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 червня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу по кредитному договору,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», звернувся до Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 325786 грн. 03 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.12.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про іпотечний кредит №355, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 137000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16 % річних, терміном на 20 років, тобто до 10.12.2027 року. Крім того, 11.12.2007 року, в забезпечення виконання зобов'язань за договором №355 про іпотечний кредит, укладено Іпотечний договір №1779 з прийняттям в іпотеку нерухомого майна яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Відповідачем порушуються умови кредитного Договору внаслідок чого утворилась заборгованість.

Позов було подано і до ОСОБА_2, оскільки в забезпечення виконання свого зобов'язання, 11.12.2007р. між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено тристоронній договір поруки №437, а тому стягнення має здійснюватись солідарно.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», в особі якого діє філія - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому рішення підлягає скасуванню.

Просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.12.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про іпотечний кредит №355. Згідно умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 137000,00 гривень на придбання житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16 % річних, терміном на 20 років, тобто до 10.12.2027р..

В забезпечення виконання зобов'язання, 11.12.2007 року, між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено тристоронній договір поруки №437, згідно якого ОСОБА_2, зобов'язалася відповідати по зобов'язанням за договором про іпотечний кредит №355 від 11.12.2007 року солідарно та у тому ж обсязі, що і ОСОБА_1.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.12.2009 року позов Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», від імені якого діє філія Знам'янське відділення №3015 відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», від імені якого діє філія Знам'янське відділення №3015, заборгованість за договором про іпотечний кредит у розмірі 154762 (сто пятдесят чотири тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 04 коп.

Згідно попередження №1912 від 04.02.2010 року вчиненого ВДВС Знам'янського МРУЮ, у відділі, на виконанні, перебуває виконавчий лист №2-1191 від 01.12.2009 року Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 156429,66 грн. боргу по договору іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що реалізуючи своє право, передбачене частиною 1 статті 1050 ЦК України і звернувшись у 2009 році з позовом про повне дострокове повернення всієї суми кредиту разом із нарахованими процентами та штрафними санкціями, кредитор в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором і строк виконання зобов'язання за договором настав достроково, а отже, пред'явлення кредитором вимоги про дострокове стягнення заборгованості та реалізація такого права через рішення суду є волевиявленням кредитора, який бажає повернути достроково надані боржнику кошти через порушення ним кредитної дисципліни, при цьому добровільно відмовляючись отримувати прибуток у вигляді відсотків за користування кредитом, які б могли бути отримані до закінчення строку дії кредитного договору.

Таким чином, нарахування позивачем відсотків за прострочений борг суд визнав неправомірним.

В цій частині позивач рішення суду не оскаржив.

В той же час, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені та коштів з підстав передбачених статтею 625 ЦК України, суд зазначив, що у правовідносинах позивача та відповідача єдиною датою, яка б вказувала на строк виконання зобов'язання, є 11.12.2027 року - кінцевий строк виконання умов кредитного договору. Позивач у своєму позові не назвав обставин, які б вказували на зміну дати останнього строку виконання зобов'язання, не навів обґрунтування розрахунку заборгованості /нарахування пені на прострочений борг/, з чого вони складаються, з якої саме суми заборгованості вони здійсненні. Не надав на підтвердження цих обставин належних і допустимих доказів.

Колегія суддів погоджуючись із висновком суду щодо безпідставності нарахування процентів після ухвалення рішення про дострокове погашення кредиту, не погоджується із висновком про відсутність підстав стягнення пені та коштів передбачених приписами статті 625 ЦК України, з наступних підстав.

Згідно приписів статті 625 ЦК України: 1) боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; 2) боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 11.12.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про іпотечний кредит №355, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 137000,00 гривень на придбання житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16 % річних, терміном на 20 років, тобто до 10.12.2027 року.

В забезпечення виконання зобов'язання, 11.12.2007 року, між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено тристоронній договір поруки №437, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язалася відповідати по зобов'язаннях за договором про іпотечний кредит №355 від 11.12.2007 року солідарно та у тому ж обсязі, що і ОСОБА_1.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.12.2009 року позов Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» від імені якого діє філія Знам'янське відділення №3015 відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», від імені якого діє філія Знам'янське відділення №3015, заборгованість за договором про іпотечний кредит у розмірі 154762 (сто пятдесят чотири тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 04 коп.( а.с. 24-25).

Згідно попередження №1912 від 04.02.2010 року вчиненого ВДВС Знам'янського МРУЮ, у відділі, на виконанні, перебуває виконавчий лист №2-1191 Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.12.2009 року про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 156429,66 грн. боргу по договору іпотеки ( а.с. 85).

Із наданого позивачем, разом із позовною заявою, звіту щодо розрахунку сум інфляційних витрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості з 11.11.2011 року по 25.09.2017 року вбачається, що сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом становить 35870 грн. 89 коп., а 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом становить 4763 грн. 99 коп.(а.с. 8-10, 11 - 13).

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_2, в період з липня 2014 року по червень 2017 року, сплачено боргу на суму 12461 грн. 88 коп. (а.с. 99).

Станом на 28.07.2014 року Банк рахував кредитну заборгованість ОСОБА_1 в наступних сумах: основний борг - 91904 грн. 43 коп.; прострочення основного боргу - 38800 грн. 89 коп.; прострочені відсотки - 96271 грн. 06 коп.; пеня 52305 грн. 81 коп., а всього 279282 грн. 19 коп.(а.с. 158).

В додатку до апеляційної скарги позивач подав «розрахунок 3% річних» за час невиконання рішення Знам'янського міськрайонного суду від 01.12.2009 року із якого вбачається, що 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 11.12.2009 року по 24.12.2015 року становить 1306 грн. 99 коп. (а.с. 182-183).

В ході розгляду справи апеляційним судом позивач надав новий «розрахунок» заборгованості за кредитним договором № 355 від 11.12.2007 року, де зазначив, що розмір інфляційних втрат рахується Банком в сумі 105730 грн. 45 коп., а розмір 3% річних становить 10483 грн. 33 коп.

Таким чином, під час всього терміну розгляду справи позивач тричі надав суду « розрахунки» сум інфляційних втрат за період з листопада 2011 року по вересень 2017 року.

В своїй заяві від 06.06.2018 року відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 просили суд застосувати строки позивної давності.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно положень статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) - один рік.

При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки, який може бути збільшений лише за домовленістю сторін (ст. 259 ЦК України).

Позивач звернувся із позовом 22 листопада 2017 року, а отже у відповідності до вимог діючого ЦК України з відповідачів може бути стягнуто інфляційні втрати та 3 % річних лише за період з 22 листопада 2014 року по 22 листопада 2017 року.

Із зазначеного вбачається, що суд не може прийняти, як доказ належних до стягнення сум, надані позивачем таблиці, які позивач вважає розрахунком, оскільки вони не містять жодних розрахунків та не відповідають вимогам закону.

Колегією суддів встановлено, що станом на 28.07.2014 року основний борг ОСОБА_1 становить 91904 грн. 43 коп., тобто в порівнянні із основним боргом, що підлягав стягненню за рішенням Знам'янського міськрайонного суду від 01.12.2009 року зменшився на 31395 грн.65 коп.

Додавши до суми основного боргу присудженні за рішенням суду до стягнення: суму простроченого боргу в розмірі 7405 грн. 27 коп., нараховані відсотки в сумі 6356 грн. 60 коп., прострочені відсотки в сумі 15406 грн. 48 коп., пеню на прострочений борг в сумі 699 грн. 30 коп., пеню на прострочені відсотки в сумі 1594 грн. 34 коп., колегія суддів дійшла висновку, що станом на 29.07.2014 року (день засідання кредитного комітету обласного управління Ощадного банку України) за ОСОБА_1 рахувалась заборгованість в сумі 123366 грн. 42 коп., а з врахуванням сплачених сум боргу за період липень - листопад 2014 року (а.с.99), борг станом на 27 листопада 2014 року становив 122063 грн. 30 коп. (123366грн. 42 коп. - 1303 грн. 12 коп.).

Аналізуючи практику застосування положень статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві Верховний Суд України зазначив, що підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр».

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Індекс інфляції у 2014 році, у листопаді та грудні становив, у процентах: (101,9; 103,0); в 2015 році, по місячно - ( 103,1; 105,3; 110,8; 114,0; 102.2; 100,4; 99,0; 99,2; 102,3; 98,7; 102,0; 100,7, а всього за рік 143,3), в 2016 році - ( 100,9; 99,6; 101,0; 103,5; 100,1; 99,8; 99,9; 99,7; 101,8; 102,8; 101,8; 100,9, а всього за рік 112,4), у 2017 році - (101,1; 101,0; 101,8; 100,9; 101,3; 101,6; 100,2; 99,9; 102,0; 101,2; 100,9, а за рік 113,7). Перемноживши суму заборгованості станом на 27.11.2014 року на сукупний індекс інфляції, який дорівнює 186,7% отримано суму із врахуванням індексу інфляції в листопаді 2017 року, в порівнянні з листопадом 2014 року, яка дорівнює 227892 грн.18 коп., тобто інфляційні втрати складають 105828 грн. 88 коп. (227892 грн.18 коп. - 122063 грн. 30 коп.).

Оскільки позивач просив стягнути на його користь суму інфляційних втрат в розмірі 82258 грн. 49 коп., то суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що стягненню підлягає саме заявлена позивачем сума.

Розраховуючи 3 % річних колегія суддів застосовує наступну формулу: ( 3% Х суму боргу Х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році).

Отже, (3% Х 122063,3 грн. Х 1096 днів) / 365 днів = 10996 грн. 00 коп.

Оскільки позивач просив стягнути на його користь 3% від простроченої суми боргу в розмірі 10221 грн. 13 коп. то суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що стягненню підлягає саме заявлена позивачем сума.

Вирішуючи питання щодо стягнення пені передбаченої умовами договору та інфляційних втрат і 3% річних, суд бере до уваги, що відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання та може застосовуватися незалежно від застосування кредитором інших видів відповідальності або інших забезпечувальних заходів, зокрема неустойки. Беручи до уваги подібність правової природи ст. 549 ЦК України (щодо сплати пені) та ст. 625 ЦК України (щодо сплати трьох процентів річних), суд вважає, що передбачена цими статтями відповідальність може застосовуватись незалежно одна від одної. Чинне цивільне законодавство не забороняє визначення сторонами в договорі різних видів забезпечення зобов'язань. При цьому нарахування та стягнення неустойки (пені) в разі прострочення виконання зобов'язання (ст. 549 ЦК України) є правом кредитора, реалізація якого жодним чином не залежить від застосування інших видів цивільно-правової відповідальності, передбачених законом за порушення зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

Застосовуючи спеціальний строк позовної давності терміном у один рік суд дійшов висновку, що стягненню на користь банку підлягає також і пеня в сумі 13432 грн. 82 коп. із розрахунку 16% річних від суми несплаченого платежу , за кожний день прострочення.

Виходячи із наявності укладеного трьохстороннього договору поруки суд враховує, що виходячи з п. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи додатковий характер зобов'язання поручителя, кредитор має право вимагати стягнення з поручителя процентів у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, забезпеченого порукою, на основі ч. 2 ст. 625 ЦК України до фактичного погашення боргу. При цьому проценти нараховуються в тому ж порядку і розмірі, в якому вони підлягають відшкодуванню боржником за основним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором поруки.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо солідарного стягнення нарахованих сум відповідає закону.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні спору неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 368, ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 червня 2018 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу по кредитному договору задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ОІН НОМЕР_1 та ОСОБА_2, солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» суму інфляційних втрат в розмірі 82258 грн. 49 коп., 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 10221 грн. 13 коп. та пеню в сумі 13432 грн. 82 коп., а всього 105912 грн.44 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ОІН НОМЕР_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» по 794 грн.11 коп., з кожного, судового збору сплаченого позивачем при подачі позовної заяви та по 3665 грн. 09 коп. судового збору сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 січня 2019 року.

Суддя доповідач: С.А.Кіселик

Судді: С.М.Єгорова

О.Л.Карпенко