Справа № 202/6994/19
Провадження № 2-з/202/115/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

03 грудня 2019 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Бєсєди Г.В., розглянувши матеріали заяви Нашаш ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі Нашаш ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування земельної ділянки удаваним та визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Нашаш ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування земельної ділянки удаваним та визнання права власності на земельну ділянку.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку.

Підставою забезпечення позову позивачем зазначено про те, що відповідач ОСОБА_2 може продати, передати в заставу та вчинити інші дії із земельною ділянкою та незастосування заходів забезпечення позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову та доданими до заяви документами, суд приходить до такого.

Згідно приписів ч.1 ст. 153 ЦПК України вказана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно забезпечення позову має вживатися виключно за заявою позивача, на якого процесуальний закон покладає обов`язок надати докази і переконати суд у необхідності вжиття відповідних заходів, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом його позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, Нашаш ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :04:263:0904, однак заявником не надано актуальних відомостей про власника зазначеної земельної ділянки, у зв`язку із чим при вирішенні питання про накладення арешту можуть бути порушені права третіх осіб.

Окрім цього, позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову у заявлений ним спосіб може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Нашаш ОСОБА_1 про накладення арешту на земельну ділянку.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-154, 157, 260-261, 263, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Нашаш ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі Нашаш ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування земельної ділянки удаваним та визнання права власності на земельну ділянку - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда