Справа № 303/1189/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 листопада 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Волощук В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Мельника Павла Петровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2016 року (у складі судді Пак М.М.) за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - приватний нотаріус Мукачівського нотаріального округу Закарпатської області - Олегаш Ванда Василівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в лютому 2016 р.

Просила встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 у період із 2002 р. по грудень 2015 р. (день смерті).

На обґрунтування указала, що вона та ОСОБА_3 із 2002 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3. проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільний бізнес, але реєстрацію шлюбу не здійснювали, хоча мали намір.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер .

Після його смерті відкрилася спадщина, а саме на спільний бізнес - ТОВ «Вілтек Україна». Статутний капітал указаного Товариства складається із 30 %, які належать їй, та 70 %, які належали ОСОБА_3 , а також іншого майна.

ОСОБА_3 після своєї смерті заповіт не залишив, спадкоємці першої, другої і третьої черг відсутні, відтак вона має право на спадкування за законом четвертої черги.

Вважає себе такою, що прийняла спадщину, в зв`язку з чим зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову через те, що документів, які було надано для одержання свідоцтва про право на спадщину, недостатньо.

Установлення юридичного факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання відповідного свідоцтва.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2016 р. заяву задоволено: встановлено юридичний факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із 2002 р. по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Адвокат Мельник П.П. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і відмовити заявнику в задоволенні заяви. Доводить про порушення норм матеріального та процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

-спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_3 на належне йому майно є його син - ОСОБА_1. Заявник умисно приховала наявність у спадкодавця спадкоємця першої черги задля заволодіння спадковим майном;

-рішенням районного суду Внутрішнє Місто міста Відень від 12 липня 2016 р. було вирішено, що спадщина, яка належала померлому ОСОБА_3 , у повному обсязі передається спадкоємцю, його сину - ОСОБА_1;

-жодного доказу спільного проживання ОСОБА_2 і із ОСОБА_3 як сім`ї суду надано не було. Ухвалюючи рішення про задоволення відповідної заяви, суд керувався виключно припущеннями.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Узагальнені доводи заперечення зводяться до законності рішення суду першої інстанції і безпідставності доводів апеляційної скарги.

Справа переглядається у апеляційному порядку повторно, після касаційного перегляду ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2017 р. (а.с.180-182).

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню із ухваленням нового про відмову в позові, з процесуальних підстав.

Суд виходив із доведеності та обґрунтованості заяви.

Апеляційний суд не може погодитися із цим висновком через порушення норм процесуального права, яке є безумовною підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Заявник на обґрунтування своїх доводів подала до суду низку письмових документів, зокрема:

-постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дій із приводу прийняття ОСОБА_2 спадщини за померлим ОСОБА_3 через те, що заявницею не було надано документів у підтвердження шлюбних відносин із померлим (а.с.10);

-довідку із ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» про те, що ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16);

-акт №332 від 27 лютого 2016 р. про те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на момент смерті останнього проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17);

-письмові заяви осіб, які підтвердили, що заявник і ОСОБА_3 вели спільне господарство (а.с.18,19,20);

-фотокартки, які підтверджують спільне проживання заявниці та ОСОБА_3 (а.с.64-83);

-документи, які підтверджують, що похованням ОСОБА_3 займалася ОСОБА_2 (а.с.88-92);

-спільну заяву працівників ТзОВ «Вілтекс Україна», які підтвердили, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 сумісно проживали та вели спільне господарство в період із 2002 р. і до дня смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.103-106).

На обґрунтування порушення своїх прав як спадкоємця за померлим батьком ОСОБА_1 подав рішення районного суду Внутрішнього Міста міста Відень, 59, відділ Місто Відень від 12 липня 2016 р. у справі № 59 а 189/15і - 16, яким передано спадщину, що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкоємцю - сину ОСОБА_1 , який відповідно до закону подав заяву про прийняття спадщини (а.с.40,41,42-43).

12 липня 2016 року ОСОБА_1 видано Європейське свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 звернувся із клопотанням до суду щодо виконання указаного рішення австрійського суду з метою подальшого прийняття та оформлення спадкоємцем спадщини на території України.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 01 червня 2017 р. клопотання задоволено: визнано на території України рішення районного суду району Внутрішнє Місто міста Відень, 59, відділ Місто Відень від 12 липня 2016 року у справі № 59 А 189/15і - 16, під головуванням судді Магістр ХрістінеВізенталер, про передачу спадщини спадкоємцям у судовому порядку; спадщина, що належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в повному обсязі передається спадкоємцю - сину, пану ОСОБА_1, АДРЕСА_2 14б, Німеччина, який відповідно до закону надав заяву про прийняття спадщини (а.с.44-45).

Однак, постановою апеляційного суду Закарпатської області від 24 січня 2018 р. указану ухвалу скасовано, а в задоволенні клопотання ОСОБА_1 в особі представника Мельника П.П . про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, відмовлено з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 468 ЦПК України (а.с.172-175). Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу та відмовляючи у задоволенні клопотання, виходив із того, що питання щодо спадкування нерухомого майна, яке знаходиться на території України, вирішується відповідно до законодавства України та відноситься до компетенції відповідних органів держави Україна.

Сторонами в цивільному процесі є позивач - особа, яка вважає, що її цивільне право порушене, та яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач, і яка, виходячи із заявленої останнім правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких) з метою поновлення прав позивача (ст.ст. 26 ч.1, 30, 33 ЦПК України у редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення).

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу було зумовлено тим, що остання виявила бажання прийняти спадщину після померлого ОСОБА_3 , однак отримала відому у вчиненні нотаріальної дії із видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що не надала суду документи, які б підтвердили факт, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були чоловіком і дружиною.

Заявник на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними правами та поряд із іншою заінтересованою особою не пред`явила вимогу до ОСОБА_1 , якийє сином ОСОБА_3 та його спадкоємцем.

При цьому ОСОБА_2 знала про те, що у ОСОБА_3 є син, оскільки під час перебування ОСОБА_3 в лікарні у м. Відень, вона надсилала ОСОБА_1 електронного листа з повідомленням про стан здоров`я його батька (а.с.86-87), а також про те, коли відбудуться поховання ОСОБА_3 (а.с.84-85)

Суд першої інстанції указаного порушення не виявив, не залучив до участі в справі належну сторону спірних правовідносин, що призвело до ухвалення судового рішення із порушенням норм процесуального права.

Тобто, з метою всебічного та повного з`ясування обставин справи, законного та справедливого вирішення спору ОСОБА_1 , який є спадкоємцем першої черги за померлим батьком ОСОБА_3 , має бути залучено до участі в справі.

За загальним процесуальним правилом суд має сприяти залученню до розгляду справи всіх осіб, прав та інтересів яких стосується виниклий спір. Захист своїх прав та інтересів ці особи реалізують за допомогою широких процесуальних прав і гарантій. Натомість незалучення кого-небудь з них до розгляду справи як і залучення в неналежному статусі позбавляє їх цієї можливості.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи,інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки суд першої інстанції залишив цю обставину (суб`єктний склад сторін спірних правовідносин) поза увагою, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних можливостей усунути вказане порушення, то оскаржене рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви, що водночас не позбавляє зацікавлених осіб звернутися у суд із новим позовом до належних сторін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.3 п.4, ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвоката Мельника Павла Петровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити. 2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2016 року скасувати.

3. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовити. 4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 303,16 (триста три) грн. у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. 5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 6.Повне судове рішення складено 18 листопада 2019 року.

Судді: