КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня2019 року м. Київ

Справа №755/11144/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/15665/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Савлук Т.В. 27 вересня 2019 року в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку для подання до суду відзиву на позов. Відзив на позовну заяву, поданий відповідачем ОСОБА_1 через канцелярію суду - залишено без розгляду.

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , нею подана апеляційна скарга в якій вона просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, поновити строк для подання відзиву та розглядати його разом із позовом ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що підстави зазначені у заяві про поновлення строку на подання відзиву не є поважними, оскільки не взяв до уваги той факт, що вона була зайнята весь цей час не своїми особистими справами, а вихованням та підготовкою до навчання своїх дітей. Вказує на те, що вона самостійно займається вихованням трьох дітей, а тому з моменту отримання нею ухвали суду про відкриття провадження у справі та до моменту подання відзиву до суду займалась їх підготовкою до навчальних закладів та садочку. Також зазначає про те, що обов`язок виховання дітей є пріоритетним аніж судовий спір про розірвання шлюбу з чоловіком, який пішов з дому, а тому вважає, що 15-ти денний строк встановлений для подання відзиву на позов, пропущений нею з поважних причин, а відтак підлягає поновленню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 вказує на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що подана з надуманих підстав, оскільки доводи наведені в ній жодним чином не підтверджуються. Також вказує на те, що відповідач мала достатньо часу для подання відзиву на позов, однак цим часом не скористалась. На підставі викладеного, просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 24 липня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі, та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

27 вересня 2019 року об 11 год.15 хв. (вх.№61211/1) відповідач ОСОБА_1 подала через канцелярію суду першої інстанції відзив на позов з клопотанням про поновлення строків для подання відзиву, в якому вказувала на те, що копію позовної заяви та ухвалу про відкриття провадження у справі вона отримала в середині серпня 2019 року, однак в цей час вона не мала змоги займатися справою про розірвання шлюбу, оскільки займалася підготовкою дітей до навчання, так як батько дітей у цьому фізично не допомагав, то така підготовка у неї займала майже весь вільний час. Лише після того, як діти пішли до школи, інституту та в садочок вона почалась займатися справою про розлучення та звернулась за правовою допомогою до адвоката, тобто за межами 15-ти денного строку встановленого судом на подання відзиву.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку для подання до суду відзиву на позов. Відзив на позовну заяву, поданий відповідачем ОСОБА_1 через канцелярію суду - залишено без розгляду

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що наведені відповідачем підстави для поновлення строку на подання відзиву не є поважними, оскільки ухвала про відкриття провадження у справі постановлена судом 24 липня 2019 року, отримана відповідачем 12 серпня 2019 року, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням, а тому будучи обізнаною про розгляду цивільної справи, відповідач не скористалась правом подати відзив на позов, в свою чергу відзив на позов подано лише 27 вересня 2019 року, клопотання про поновлення пропущеного строку для подання відзиву носить формальний характер та грунтується на доводах відповідача про неможливість своєчасно подати відзив на позов внаслідок зайнятістю особистими справами, що не може слугувати підставою для поновлення пропущеного строку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону враховуючи наступне.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 187 ЦПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Згідно із положеннями ч.ч. 7,8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Беручи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції вірно вказав на те, що зазначені відповідачем обставини, не можна вважати поважними причинами пропуску такого строку, оскільки у відповідача було достатньо часу, з моменту отримання копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі (12 серпня 2019 року) надати відзив, відповідно до положень ст.178 ЦПК України.

Доводи викладені відповідачем в апеляційній сказі відносно того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що підстави зазначені у заяві про поновлення строку на подання відзиву не є поважними, оскільки не взяв до уваги той факт, що вона була зайнята весь цей час не своїми особистими справами, а вихованням та підготовкою до навчання своїх дітей, відхиляються колегією суддів, оскільки виховання та підготовка дітей до навчального року не може вважатися поважною підставою пропуску строку так як обставини які зумовили такі причини не є об`єктивно непереборними.

Крім того, з моменту отримання відповідачем копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та до моменту подання відзиву на позов минуло більше місяця, в той час як визначений процесуальним законодавством розумний строк розгляду справи становить два місяці.

Також слід звернути увагу на те, що вказане процесуальне рішення не порушує прав відповідача. У відзиві на позовну заяву відсутні будь-які клопотання, висловлена лише особиста думка відповідача щодо предмету спору, яка також може бути висловлена в ході розгляду справи, на стадії надання пояснень.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвали суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Н.В. Поліщук

А.М. Андрієнко