ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/703/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Черкаси

Колегія суддів Черкаського апеляційного суду у складі:

Гончар Н.І., Фетісової Т.Л., Сіренка Ю.В.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

особа, яка звернулася з поданням - державний виконавець Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області;

боржник - ОСОБА_1 ;

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Батюка Олега Олександровича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2019 року ухвалену у складі судді Пироженко В.Д. у справі за поданням державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а :

У липні 2019 року державний виконавець Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на виконанні у Придніпровському відділі ДВС ГТУЮ у Черкаській області знаходиться виконавче провадження № 51483270 з виконання виконавчого листа № 2/7077/14 виданого Черкаським районним судом 06.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 2643696,52 грн. Рішення суду на сьогоднішній день не виконано, декларацію не надано, будь-яких спрямованих дій на його виконання не здійснено. На виклики до державного виконавця боржник не з?являється.

16.07.2018 року на адресу ДВС надійшло клопотання представника ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та зняття з них копій. В цей же день ОСОБА_2 було надано матеріали виконавчого провадження для ознайомлення, про що зроблено відмітку на заяві. Боржником подано до Черкаського районного суду Черкаської області скаргу на дії державних виконавців Центрального та Придніпровського відділів ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області.

Ухвалою суду від 07.11.2018 року у задоволенні скарги відмовлено. Це підтверджує той факт, що боржник володів інформацією про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження про стягнення коштів на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

29.12.2018 року державним виконавцем Соснівського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області передано матеріали виконавчого провадження за місцем реєстрації боржника ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), дана територія підпорядкована Придніпровському відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області.

17.01.2019 року державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС прийнято матеріали виконавчого провадження до виконання.

Відповідно до відповідей на запити державного виконавця боржник не працевлаштований, пенсію не отримує, відкритих банківських рахунків не виявлено, транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Однак, було встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України, та має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.07.2019 року подання старшого державного виконавця задоволено. Ухвалено тимчасово обмежити виїзд за межі України, громадянина України - ОСОБА_1 до виконання зобов`язань.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що дана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а в задоволенні подання відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що ніяких викликів, повідомлень, вимог, в тому числі і про надання декларації боржник не отримував, і відповідно, докази цього у справі відсутні. На момент ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 16.07.2018 року в матеріалах виконавчого провадження були відсутня вимога державного виконавця датована 09.07.2018 року №51483280 про надання даних про майно, матеріали виконавчого провадження не були підшиті та складалися із розрізнених неупорядкованих папірців, які важко було назвати виконавчим провадженням.

Посилання державного виконавця на наявність у боржника квартири у м. Черкаси не відповідає дійсності, оскільки сам же державний виконавець до свого подання додав першу сторінку договору дарування квартири від 12.07.2013 року, згідно якого ОСОБА_1 подарував квартиру своїй дочці.

Згідно наявних довідок, що містяться в матеріалах справи, доходи, транспортні засоби у боржника відсутні.

Скаржник вважає, що висновок про те що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду шляхом неподання інформації про майно спростовується самими матеріалами справи, оскільки майна немає.

03 грудня 2019 року старший державний виконавець надіслав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що державний виконавець відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний вжити заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вважає, що боржник належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження та жодного разу не з`явився до державного виконавця, як того вимагає закон. Станом на сьогоднішній день до виконавця не надходило жодних заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Крім того, державний виконавець зазначає, що в апеляційній скарзі боржник посилається на те, що в нього відсутнє майно та кошти і він не ухиляється від виконання рішення суду, про те підтверджень сплати та пояснень з приводу не сплати державному виконавцю надано не було, що ще раз доказує про факт ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши осіб, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Частиною третьою статті З ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановлена судом першої інстанції ухвала не відповідає зазначеним вище вимогам.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд виходив з того, що боржник володів інформацією про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження про стягнення коштів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» проте ухиляється від сплати боргу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Придніпровському відділі ДВС ГТУЮ у Черкаській області знаходиться виконавче провадження № 51483270 з виконання виконавчого листа № 2/7077/14 виданого Черкаським районним судом 06.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 2643696,52 грн.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, приватний виконавець вважав, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, а тому є всі підстави для задоволення такого подання.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у статті 33 Конституції України.

У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Пунктом 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

В розумінні пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», ухиленням, є навмисне чи інше свідоме невиконання боржником обов`язків за рішенням суду, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання та є підставою про застосування до боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Приймаючи до уваги узагальнення судової практики Верховного Суду, щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Наявність у боржника невиконаних зобов`язань за рішенням суду сама по собі, не є підставою для обмеження його права на виїзд за межі України, оскільки необхідною умовою для застосування такого обмеження, є навмисне та свідоме невиконання боржником рішення суду.

Ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення частини 3 статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Обізнаність боржника про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження про стягнення коштів, не може свідчити про ухилення від виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань.

Посилання державного виконавця у своєму поданні про те, що боржник не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна є необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи містяться підтвердження про відсутність будь якого майна у ОСОБА_1 .

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань.

В матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтвердили факт умисного ухилення боржника, від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.

В порушення зазначених вимог, судом першої інстанції не перевірявся факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, проте зазначив про ці обставини, як встановлені.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов помилкового висновку про задоволення подання старшого державного виконавця та тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України у зв`язку з несплатою заборгованості, не встановивши факту ухилення боржника від виконання вказаних зобов`язань.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування, а апеляційна скарга до задоволення

Керуючись ст.ст. 258, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Батюка Олега Олександровича - задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2019 року у справі за поданням державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні подання державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова

Ю.В. Сіренко

: