ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 675/3009/18
Провадження № 22-ц/4820/241/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу №675/3009/18 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фармгейт Україна» на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2018 року про повернення позовної заяви (суддя Столковський В.І.) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фармгейт Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання недійсними договорів, скасування реєстраційних дій,

встановив:

У листопаді 2018 року ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання недійсними договорів, скасування реєстраційних дій.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2018 року позовну заяву ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» повернуто позивачу на підставі п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Повертаючи заяву ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА», суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана з порушенням правил об'єднання позовних вимог.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА»просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зазначає, що вимоги позивача до відповідачів про визнання недійсними угод про розірвання договорів оренди та визнання недійсними ____________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Столковський В.І.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія - ухвала

договорів емфітевзису, скасування рішень про державну реєстрацію припинення права оренди та прав емфітевзису об'єднані в одній позовній заяві з огляду на пов'язаність позовних вимог фактичними та юридичними підставами виникнення, а також, що предметом спору є однорідні права та обов'язки сторін, та усі вказані вимоги пов'язані між собою, що узгоджується із вимогами ч.1 та 2 ст.188 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначив, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Посилається на те, що позивачем було укладено договори оренди землі із відповідачами, із кожним окремо, так як кожному із них належить індивідуально визначена земельна ділянка, тобто підстави виникнення взаємовідносин позивача та відповідачів є різними, що виражено в окремих правочинах із різним предметом та строками оренди такої земельної ділянки. Договори оренди землі, які припинені відповідно до чинного законодавства та договори емфітевзису не є однаковими за змістом, а також права і обов'язки, які виникли з таких різних за змістом правочинів не є однаковими, оскільки це різні за змістом та правами і обов'язками для сторін кожного із договорів.

Інші відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що у листопаді 2018 року позивач ТОВ «ФАРМГЕЙТ Україна» звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання недійсними угод про розірвання договору оренди земельної ділянки, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки, визнання недійсними договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису).

З матеріалів справи вбачається, щокожному із відповідачів належить окрема індивідуально визначена земельна ділянка з відповідним кадастровим номером та ними або їх спадкодавцями укладено окремі угоди про розірвання договорів оренди земельних ділянок із ОСОБА_4, як представником товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА».

Також між ОСОБА_4, як фізичною особою, та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21укладено окремі договори про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), дійсність яких оспорюється позивачем.

Статтею 50 ЦПК України передбачено, що позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Відповідно до ст.188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об'єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України суд повертає заяву позивачу, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Згідно з роз'ясненнями, які викладені у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі).

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм процесуального права, є підстави вважати, що умовою об'єднання позовів до кількох відповідачів та участь у справі кількох відповідачів в одному провадженні є пов'язаність між собою позовних вимог підставами виникнення або поданими доказами, предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги, заявлені до кожного з відповідачів, не пов'язані між собою підставами виникнення і поданими доказами, оскільки підставою позову є фактичні обставини по кожному окремому правочину між відповідачами, вказані правочини між собою жодним чином не пов'язані, мають окрему юридичну та правову природу, на яких ґрунтується вимога позивача щодо кожного з відповідачів, предметом правочинів є окремі об'єкти нерухомості, докази по кожному правочину є окремими, як і підстави виникнення вимог до кожного окремого відповідача з врахуванням часу місця та обставин укладення спірних угод.

Доводи апеляційної скарги, що позовні вимоги пов'язані між собою фактичними і юридичними підставами виникнення, поданими доказами, предметом спору є однорідні права та обов'язки, які виникли з однакових за змістом договорів, предметом позову є однорідні позовні вимоги не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи апеляційної скарги на відповідають встановленим судами обставинам справи та спростовуються вищенаведеними обґрунтуванням в мотивувальній частині ухвали.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фармгейт Україна» залишити без задоволення.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2018 року про повернення позовної заяви залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 січня 2019 року.

Судді Т.В. Спірідонова

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк