Ухвала

Іменем України

17 січня 2019 року

м. Київ

справа № 161/5458/13-ц

провадження № 61-315ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2018 року у складі судді: Олексюка А. В. та постанову Волинського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Киці С. І., Данилюк В. А., Матвійчук Л. В., у справі за заявою публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» (далі - ПАТ «Кристалбанк») звернулося із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 травня 2013 року в цивільній справі № 161/5458/13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Аветра», ТОВ «Себек», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з ТОВ «Аветра», ТОВ «Себек», ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/08-11/1941-1 (нова редакція від 17 лютого 2007 року) в розмірі - 3 899 468,45 грн, кредитним договором № 010/42-0-1/1941-049 від 17 лютого 2011 року в розмірі 2 039 131,01 грн, кредитним договором № 010/42-0-1/06-050 від 17 лютого 2011 року в розмірі 3 976 752,75 грн, кредитним договором 010/08-11/03/06/2-3 від 26 серпня 2008 року в розмірі 6 700 171,99 грн, кредитним договором № 010/42-0-1/06-051 від 17 лютого 2011 року в розмірі 11 385 311,39 грн та 3 219,00 грн судових витрат.

На виконання вказаного рішення суду Луцьким міськрайонним судом 22 серпня 2013 року видано виконавчий лист № 161/5458/13-ц, відповідно до якого відкрито виконавче провадження.

24 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» був укладений договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Кристалбанк» набув всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими йому згідно з реєстром відступлених прав вимоги від 25 травня 2017 року. ПАТ «Кристалбанк» від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» були передані права за всіма угодами, укладеними на забезпечення виконання зобов'язань за кредитними операціями. 25 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» був укладений договір відступлення прав за договором поруки, визначеними в Додатку № 1 до нього. ПАТ «Кристалбанк» набуло статусу нового кредитора по відношенню до ОСОБА_4

ПАТ «Кристалбанк» просив суд замінити ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ПАТ «Кристалбанк» у виконавчому листі, виданому Луцьким міськрайонним судом 22 серпня 2013 року у справі № 161/5458/13-ц відносно боржника ОСОБА_4

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2018 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року, заяву ПАТ «Кристалбанк» задоволено. Замінено сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 22 серпня 2013 року у справі № 161/5458/13-ц відносно боржника ОСОБА_4, а саме: стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ПАТ «Кристалбанк».

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що наявні підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, оскільки відповідно до умов договору факторингу, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк», заявник набув усіх прав кредитора.

При відхиленні доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 що в зв'язку з ліквідацією юридичних осіб - позичальників припинено поруку, яка була укладена між поручителем ОСОБА_4 і банком, апеляційний суд вказав, що кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості з поручителя ще до припинення юридичних осіб - позичальників і їх ліквідація не свідчить про припинення зобов'язання поручителя.

26 грудня 2018 року ОСОБА_4 засобами поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про заміну стягувача.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 як боржник не був належним чином повідомлений про заміну кредитора, а тому на підставі частини другої статті 516 ЦК України новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Крім того, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що у зв'язку з банкрутством, зобов'язання ТОВ «Аветра» та ТОВ «Себек» перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» були припинені, а тому припинилася і порука.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов'язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов'язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

У постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 зроблено висновок, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 756/15191/14-ц зроблено висновок, що при укладенні договору поруки, поручитель приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником, у тому числі й ті, що виникають унаслідок припинення боржника з його подальшим виключенням із реєстру. Оскільки покладення на особу, яка забезпечує виконання зобов'язання, цих ризиків відбулося за договором, укладеним поручителем саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка забезпечує виконання зобов'язання, і після припинення боржника (юридичної особи). Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка забезпечує виконання зобов'язання, тобто, звільнення останньої від таких ризиків повинно бути окремо урегульовано в договорі між нею і кредитором. Тому сам факт ліквідації боржника за основним зобов'язанням з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за основним зобов'язанням не є підставою для припинення поруки, якщо кредитор за основним зобов'язанням до внесення запису до відповідного реєстру про припинення боржника (юридичної особи) реалізував своє право на стягнення заборгованості з поручителя, пред'явивши до нього позов.

Встановивши, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» 24 травня 2017 року був укладений договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого ПАТ «Кристалбанк» набув всіх прав кредитора, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, зробили обґрунтований висновок про задоволення заяви ПАТ «Кристалбанк».

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року, у справі за заявою публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель