Справа № 638/4892/19
Провадження № 2/638/3084/19
26.11.2019 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Мхітарян Л.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 6079,80 грн., яка складається з основного боргу у розмірі - 5000,00 грн., інфляційних витрат у розмірі 375,00 грн., 3 % річних у розмірі 101,10 грн., проценти за користування грошовими коштами у розмірі 606,09 та стягнути суму сплаченого судового збору.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26 липня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 5000,00 грн., про що складено відповідну розписку. 21.03.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги за яким ОСОБА_3 відступив права кредитора відносно відповідача. Відповідно до умов договору позики повернення боргу повинно здійснюватися шляхом повернення всієї суми боргу у строк один місяць. Однак, відповідач у визначений сторонами строк борг не повернув, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений.
Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 26.07.2018 року укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти на суму 5000,00 грн. Згідно умов договору позики від 26.07.2018 року ОСОБА_2 зобов`язався повернути всю суму боргу у строк один місяць.
Відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 21.03.2019 року від ОСОБА_3 перейшло до ОСОБА_1 право вимоги за розпискою без номеру від 26.07.2018 року повернення ОСОБА_2 боргу в розмірі 5000,00 грн. зі сплатою інфляційних витрат, процентів за користування грошовими коштами та 3 % річних, а також інших можливих витрат, пов`язаних з несвоєчасним виконанням боржником своїх зобов`язань.
До теперішнього часу зобов`язання за договором позики ОСОБА_2 не виконав.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За таких обставин, суд дійшов висновку задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача боргу на загальну суму 6079,80 грн., з яких заборгованість - 5000,00 грн., інфляційні витрати - 375,00 грн., 3 % річних - 101,10 грн., а також проценти за користування грошовими коштами - 606,09 грн.
Питання про стягнення витрат зі сплати судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268, 282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , суму боргу в розмірі 6079 (шість тисяч сімдесят дев`ять) грн. 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя