Єдиний унікальний номер 221/1762/18
Номер провадження 22-ц/804/7/19
Головуючий у 1-й інстанції Безрук Т.В.
Доповідач Биліна Т.І.
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Мальцевої Є.Є., Мироненко І.П.,

за участю секретаря Тулянкіної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 30 липня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

28 березня 2018 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк»(нова назва Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», надалі АТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до укладеного договору без номера від 22 грудня 2010 року, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, банк просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість станом на 28 лютого 2018 року в загальній сумі 59967,73 грн. яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 1495,94 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 50739,99 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 4400,00 грн., а також, нарахованих на підставі п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, штрафів в розмірі 500грн.(фіксована частина) та 2831,80 грн. (процентна складова), та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 30 липня 2018 року у задоволені позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності про застосування якого в заяві зазначив відповідач.

Не погодившись з вказаним рішенням АТ КБ «Приват Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору без номера від 22 грудня 2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки. Термін дії картки НОМЕР_1 встановлено до 03/2020 року, а тому строк дії кредитного договору не сплив, внаслідок чого АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду в межах строків загальної позовної давності у три роки у відповідності до ст. 257 ЦК України, що підтверджується матеріалами справи.

Представник позивача за довіреністю Малервейн М.С. в суді апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено повно, висновки зроблено у відповідності до вимог законів, які регулюють спірні відносини.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що 22 грудня 2010 року між АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору, позичальник зобов'язався повернути кредит частинами у розмірах та у строки повернення кредиту, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом (а.с.7,8). У порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним станом на 28 лютого 2018 року виникла заборгованість на загальну суму 59967 грн. 73 коп. (а.с.5,6). Позивач до суду звернувся із позовом в березні 2018 року, а останній платіж по виконанню вказаного договору позивачем здійснено 18 жовтня 2014 року, після вказаної дати відповідач перестав виконувати умови укладеного договору, користуватися платіжною карткою, не сплачував борг, не вносив періодичних платежів та не отримував нову картку. Тобто звернення до суду відбулося із пропуском трирічного строку позовної давності, який обчислюється з моменту останньої банківської операції до моменту пред'явлення позову, та по даним правовідносинам сплив - 18 жовтня 2017 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в повній мірі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі, та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Апеляційний суд погоджується з обставинами встановленими судом першої інстанції, що 22 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» та відповідачем укладено кредитний договір без номера, який складається з Анкети-заяви останнього, Пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку.

Підписанням Анкети -заяви відповідач підтвердив, що ознайомився та згоден з наданими йому в письмовому вигляді Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, що складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.7).

На підставі даного договору, відповідач отримав кредит у сумі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладенні кредитного договору відповідач отримав картку № НОМЕР_2 з терміном дії до 01/2014.

Виконуючи зобов'язання по укладеному договору, відповідач здійснював періодичні платежі внаслідок чого заборгованість по кредиту зменшилася з 8500грн. до 1495,94 грн.,останній платіж ним здійснено 18 жовтня 2014 року , а до суду позивач звернувся 28 березня 2018 року. З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо застосування строків позовної давності до вказаних зобов'язань на підставі заяви відповідача.

За вимогами ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В силу ч.ч.1-2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом з 18 жовтня 2014 року. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до нього 28 березня 2018 року.

Доводи позивача про початок перебігу позовної давності з моменту закінчення дії, наданої відповідачу кредитної картки за НОМЕР_3 з терміном використання до 03/2020 року та відсутність підстав для застосування наслідків строку позовної давності з моменту здійснення останнього платежу - не є переконливими.

За висновком Верховного Суду України про застосування статті 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів (постанови № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року), за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України).

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує вище вказане, проте з матеріалів справи не вбачається, що картка за НОМЕР_3 з терміном використання до 03/2020 року видавалася відповідачу та використовувалася ним за призначенням про що свідчить довідка про рух коштів за вказаним кредитним договором.(а.с.134-137)

Крім того інформація про існування картки за НОМЕР_3 з терміном використання до 03/2020 року була долучена до матеріалів справи одночасно з апеляційною скаргою.(а.с.65)

Зокрема, статтею 84 Цивільного процесуального кодексу України передбачається, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому частина 5 статті 178 нового Цивільного процесуального кодексу зобов'язує позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Тобто на стадії підготовки позову позивач має визначити чіткий перелік доказів, якими будуть обґрунтовуватись заявлені позовні вимоги, додати дані докази до позовної заяви, а в разі їх відсутності - вирішувати питання про їх витребування.

Подання додаткових доказів можливе, зокрема, якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню. В цьому випадку суд, залежно від таких обставин, встановлює строк подання додаткових доказів.

Частина 8 статті 84 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено згідно вимог чинного законодавства та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної Інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 21 січня 2019 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» відхилити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 30 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді Є.Є. Мальцева

І.П. Мироненко