Справа № 128/2226/19
28 листопада 2019 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
головуючого судді Ганкіної І.А.,
при секретарі Жигаровій Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб таким, що втратили право користування житлом, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб таким, що втратили право користування житлом, посилаючись на те, що вона є власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .Так, ј частка даного житлового будинку належить позивачці на підставі свідоцтва № 2374 про право власності від 17 березня 2003 року, видане виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, видане на підставі рішення виконавчого комітету Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 24.01.2003 року за № 7, її право власності зареєстровано згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ВООБТІ» № 25980483 від 27.04.2010 року. Також інша ј частина даного будинковолодіння належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 липня 2003 року, зареєстроване за № 2-800, видане Березовською Л .М. , державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, їй як спадкоємцю після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності зареєстровано в КП «ВООБТІ» 25.07.2003 року та записано в реєстрову книгу № 8 під № 1698. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 грудня 2010 року, зареєстроване за № 1-1225, видане Копаничук Я.Ю. , державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, позивачці як спадкоємцю після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить 1/8 частка (1/2 частка від ј частки) у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Згідно договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 17 травня 2017 року ОСОБА_1 придбала у своєї сестри ОСОБА_2 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , договір посвідчений Білозарецькою О.Ю ., приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 558. В будинку АДРЕСА_1 до теперішнього часу зареєстровані, але не проживають, відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . З 2000 року по даний час відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 постійно не проживають в будинковолодінні АДРЕСА_1 , речей їх в будинку немає, будинком вони взагалі не користуються, комунальні платежі не сплачують, не займаються обслуговуванням та ремонтом даного будинковолодіння. Плату за комунальні послуги відповідачі також з цього часу не вносять, а також за земельний податок. Крім того, в даний час позивачка не має можливості оформити субсидію в зв`язку з реєстрацію відповідачів у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .
Тому, на підставі вищезазначеного позивачка вважає, що її права, як власника будинку порушено, а саме вона позбавлена права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на праві приватної власності житловим будинком АДРЕСА_1 .
В судове засідання представник позивача ОСОБА_10 , та позивач ОСОБА_1 не з`явилися, подали заяви про те, що заявлені позовні вимоги підтримують повністю, змін та доповнень не мають. В разі неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи та не заперечують проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, належності та допустимості, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом є встановленим, що ОСОБА_1 є власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Так, ј частка даного житлового будинку належить мені на підставі свідоцтва № 2374 про право власності від 17 березня 2003 року, видане виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, видане на підставі рішення виконавчого комітету Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 24.01.2003 року за № 7, право власності зареєстровано згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ВООБТІ» № 25980483 від 27.04.2010 року (а.с.8,9).
Інша ј частина даного будинковолодіння належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 липня 2003 року, зареєстроване за № 2-800, видане Березовською Л .М. , державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, як спадкоємцю після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності зареєстровано в КП «ВООБТІ» 25.07.2003 року та записано в реєстрову книгу № 8 під № 1698 (а.с.10).
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 грудня 2010 року, зареєстроване за № 1-1225, видане Копаничук Я.Ю. , державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 . як спадкоємцю після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить 1/8 частка (1/2 частка від ј частки) у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ( а.с. 11).
Згідно договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 17 травня 2017 року ОСОБА_1 придбала у своєї сестри ОСОБА_2 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , договір посвідчений Білозарецькою О.Ю ., приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 558 (а.с.12-13).
В будинку АДРЕСА_1 до теперішнього часу зареєстровані, але не проживають, відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповідними записами про реєстрацію місця проживання в домовій книзі (а.с.14-17,18).
З 2000 року по даний час відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 постійно не проживають в будинковолодіння АДРЕСА_1 , речей їх в будинку немає, будинком вони взагалі не користуються, комунальні платежі не сплачують, не займаються обслуговуванням та ремонтом даного будинковолодіння, що підтверджується актом, затвердженим Сільським Головою с. Вінницькі Хутори Кравченко В.В. від 13 серпня 2019 року (а.с.19), довідкою Вінницько-Хутірської сільської ради від 13.08.2019 року за № 1446 (а.с.18).
Плату за комунальні послуги відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 також не вносять, що підтверджується наданими копіями 15 квитанцій про оплату за спожиту електроенергію за період 2017 - 2019 років, а також за земельний податок (а.с.20-26).
Згідно зі ст.ст.41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
У відповідності до ст.405 ч.2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р., судом забезпечується право на доступ до правосуддя, в зв`язку з чим суд вважає правомірним звернення до суду позивача, так як зняття з реєстрації у даному випадку, в зв`язку з наявністю спору між сторонами, може бути вирішено лише виключено шляхом постановлення судового рішення суду.
При цьому, доказами підтвердження та спростування обставин визначених у позові є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта ( ст.76 ЦПК України).
Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.
Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо).
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий позивачем на підтвердження своїх вимог, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.
Відтак, суд констатує той факт, що відповідачі не були позбавлені можливості відстоювати свою позицію під час судового розгляду, надавши належні, достовірні та допустимі докази на підтвердження наявності підстав перебувати на реєстраційному обліку в будинку, що належить ОСОБА_1 яку проігнорували.
Суд враховує, що у відповідності до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтями 150, 155 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
В силу ст. ст.71, 72 ЖК України право на користування житлом зберігається на відсутньою особою на протязі 6 місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
Аналіз наведених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме, шляхом заявлення вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Оскільки, судом було встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з 2000 року по теперішній час не проживають в будинку належному позивачу. Також встановлено факт того, що вони вибули з будинковолодіння по своїй волі та намагання повернутися до будинку не було.
Тому, суд вважає, що необхідність нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг з врахуванням особи відповідачів, яка виникає у позивача також слід розцінювати, як обмеження у вільному використанні власністю. Звуження прав позивача полягає також у тому, що позивач не має можливості самостійно зняти відповідачів з реєстрації.
Враховуючи вказане, суд вважає, що позивач довів належними доказами підставу для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування її житловим приміщенням - будинковолодінням за адресою: АДРЕСА_1 , так як вони не проживають в будинку більше 1 року без поважних причин, тому позов є доведеним та таким, що підлягає до повного задоволення.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268,280-283, 289, 354, ЦПК України, на підставі ст.ст.41, 55 Конституції України, ст.ст.16, 29, 316, 317, 318, 319, 321, 328, 346, 347, 379, 380, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72, 150, 155 ЖК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , власністю - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.А. Ганкіна