ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2207/19 Справа № 205/8571/17 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О.С. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визнання поважною причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

26 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Просив визнати причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини до нотконтори поважною та визначити йому додатковий строк один місяць з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3-5).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визнання поважною причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини відмовлено (а.с.87-88).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги (а.с.92-95).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (а.с. 10).

09 жовтня 2001 року ОСОБА_2 склала на ім`я позивача заповіт, яким заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Гуніною І.О. та зареєстровано в реєстрі за № 6581 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6).

Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яку вона заповіла позивачеві, згідно із заповітом від 09 жовтня 2001 року.

06 лютого 2018 року позивач звернувся до Царичанської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 58).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 лютого 2018 року державним нотаріусом Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 49).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 1270, 1272 ЦК України виходив із того, що обставини хвороб позивача не можуть бути прийняті судом в якості поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини до нотконтори, оскільки згідно довідки № 69 від 12 грудня 2017 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 21 березня 2017 року по 31 березня 2017 року (а.с. 17), згідно з випискою з медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого з серпня 2017 року стан здоров`я ОСОБА_1 погіршився, з 01 вересня 2017 року по 18 грудня 2017 року він перебував на денному стаціонарі (а.с. 16 зворот). Весь інший час позивач знаходився вдома, а перебування позивача на амбулаторному лікуванні не позбавляло його можливості звернутися до нотконтори із заявою особисто або направити її поштою з метою недопущення пропуску строку на прийняття спадщини. Крім того, у ході судового засідання в суді першої інстанції, позивач зазначив, що його постійно навідували його сини. На ім`я будь-кого з них ОСОБА_1 міг видати довіреність на подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини, будь-які об`єктивні причини, які б могли перешкодити йому у здійсненні свого права як спадкоємця, відсутні. У разі відсутності можливості звернутися до нотконтори особисто, позивач не був позбавлений можливості звернутись до нотаріуса для вчинення ним нотаріальної дії поза межами контори.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції.

У ст.1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17.

Також у вказаній постанові Верховного Суду України зазначено, що при розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини судам необхідно дослідити чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заповіту від 20 жовтня 2001 року ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належну їй квартиру АДРЕСА_1 , заповіла своєму сину - ОСОБА_1 , однак з об`єктивних причин, пов`язаних з хворобою, він не зміг в установлений законом строк подати заяву про прийняття спадщини.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обов`язок доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця.

Згідно наявних матеріалів справи, позивач не міг вчасно подати заяву про прийняття спадщини через хворобу. Згідно виписки із медичної картки хворого повний діагноз позивача: Дисметаболічна полінейропатія нижніх кінцівок, рухово-сенсорна форма з легким нижнім парапарезом. Перебуває на обліку у хірурга, невропатолога, уролога та сімейного лікаря з 2016 року. Погіршення здоров`я з серпня 2017 року. Проходив амбулаторне лікування в тому числі в умовах денного стаціонару з 01.09.2017 по 18.12.2017 з приводу основної хвороби: Дисметаболічна полінейропатія нижніх кінцівок з порушення функцій ходьби (а.с.16).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, при цьому пропущений строк є незначним, а тому приходить до висновку про обґрунтованість його вимог.

Висновки суду першої інстанції, що позивач міг видати довіреність на будь-кого із своїх синів для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, є помилковими. Відповідно до ч. 2 ст. 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Законодавством не передбачено подання заяви про прийняття спадщини не особисто, а представником спадкоємця.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи, доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2018 року - скасувати.

Визначити ОСОБА_1 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) додатковий строк для прийняття спадщини, після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: