Єдиний унікальний номер 225/7715/18 Номер провадження 22-ц/804/825/19
Суддя-доповідач Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/804/825/19
Категорія 81 Єдиний унікальний номер 225/7715/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого Жданової В.С.,

суддів: Кішкіної І.В., АзевичаВ.Б.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду у м. Бахмуті апеляційну скаргу Державного підприємства «Торецьквугілля» на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 28 грудня 2018 року у цивільній справі № 225/7715/18 за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві, (суддя Челюбєєв Є.В., повний текст рішення виготовлено 28 грудня 2018 року),

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я на виробництві під час виконання трудових обов'язків.

В мотивування позовної заяви посилався на те, що працюючи протягом тривалого часу на ДП «Торецьквугілля» у шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання : вібраційну хворобу 11 ст., хронічну радикулопатію, хронічну сенсоневральну глухуватість у зв'язку з чим висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 21.03. 2017 р. йому вперше встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 65% за сукупністю захворювань із встановленням третьої групи інвалідності з призначенням чергового переогляду на 21 березня 2019 року. Внаслідок отримання інвалідності за профзахворюванням він відчуває моральні страждання, які виражаються в порушенні ритму і укладу його життя, порушенні нормальних життєвих зв'язків і відносин з родичами; відчуває постійну нервозність, слабкість, втомленість, біль у кінцівках, що призводить до обмежень у повсякденному житті.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 28 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ДП «Торецьквугілля» задоволено частково, з відповідача Державного підприємства «Торецьквугілля» на користь ОСОБА_3 стягнуто грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди, завданої у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків в сумі 32 500 (тридцять дві тисячі п'ятсот) гривень. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду 1 інстанції змінити та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 частково - в розмірі 19 500,00 грн. Зазначає, що розмір суми відшкодування 32 500 грн. є занадто великим і таким, що не відповідає судовій практиці та фактичним обставинам справи. ДП «Торецьквугілля» не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог в розмірі 19 500 грн., такий розмір сатисфакції є повним і достатнім.

Вважає, що при ухваленні судового рішення суд першої інстанції не врахував аналіз Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідно до якого склалася усталена практика відшкодовувати моральну шкоду із розрахунку 300 грн. за 1 % втрати працездатності. Позивачу згідно висновку МСЕК встановлено 65 % втрати працездатності, тому розмір компенсації має становити 65 % х 300 грн. = 19 500 грн. На думку відповідача, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Спричинення моральної шкоди у спірних правовідносинах згідно з вимогами законодавства не є матеріально-правовою презумпцією. Тому має доводитись не лише сам факт спричинення моральної шкоди, а і її розмір.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Відповідач в судове засіданні апеляційного суду не з'явився, в наданій апеляційному суду заяві просить справу розглянути без його участі. ( вх.. 3315/19 віл 11.03.19р., а.с. 41))

Позивач ОСОБА_3 також не з'явився в судове засідання, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки 12.02.2019 р. (а.с. 39).

Згідно із частиною 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 тривалий час працював на різних посадах в ДП «Торецьквугілля» та 22 березня 2017 року був звільнений на підставі п.2 статті 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі, внаслідок стану здоров'я, що перешкоджає продовженню роботи згідно наказу №41-к від 22 березня 2017 року (а.с. 4-7).

Згідно медичного висновку центральної лікарсько-експертної комісії спеціалізованого про наявність професійного характеру захворювання Державної установи «Інституту медицини праці Національної академії медичних наук України» від 08 лютого 2017 року №5/100, ОСОБА_3 встановлено професійне захворювання з діагнозами:

Вібраційна хвороба II ступеня (вегето-сенсорнаполінейропатія верхніх кінцівок з дефартрозомміжфалангових, зап'ястково-п'ясткових суглобів I ступеня та дефартрозом ліктьових суглобів I ступеня). Хронічна радікулопатіяL5, S1 справа в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом. Хронічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху IIступеня - за класифікацією Остапчикова В.Є. та Пономарьової Н.І. (а.с. 10).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача від 21лютого 2017 року встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання ОСОБА_3робота протягом тривалого часу ОСОБА_3 в умовах впливу шкідливих факторів -12 років 10 місяців, в умовах впливу на організм: потужність зовнішньої роботи при роботі за участю м'язів нижніх кінцівок і тулуба до 705,4 Вт при ГДР 90 Вт, нахили корпусу більше 30до 280 разів за зміну, перебування у вимушеній позі до 55% робочої зміни - за цими показниками умови праці відносяться до третього класу другого ступеню. Рівень шуму до 98 дБА при ГДР 80 дБА - за цим показником умови праці відносяться до третього класу третього ступеню. Локальна вібрація до 119,5 Дб при ГДР 112 Дб, за цим показниками умови праці відносяться до третього класу другого ступеню. Температура повітря до 32,2°С, при нормі 26°С, відносна вологість повітря до 76%, при нормі 75%, швидкість руху повітря до0,94м/сек, при нормі 0,2-0,4м/сек, за цими показниками умови праці відносяться до третього класу третього ступеню (а.с. 11).

Виходячи з наведеного, причиною виникнення професійного захворювання позивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Висновком МСЕК від 21березня 2017 року йому вперше встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю: 30% хрогічна п/кр. радикулопатія, 25% вібраційна хвороба, 10% приглухуватість. Встановлено 3 групу інвалідності за профзахворюванням з призначенням чергового переогляду на 21березня 2019 року (а.с. 9).

Судом встановлено, що у зв'язку із отриманим професійним захворюванням стан здоров'я ОСОБА_3 суттєво погіршився, що призвело до фізичних та моральних страждань. Робота на шахті в умовах шуму, рівень якого перевищував допустимі норми, призвели до зниження слуху, що ускладнює спілкування з людьми. Наслідки отриманого професійного захворювання спричинили вимушені зміни у житті позивача, оскільки за станом здоров» я позивач не має можливості реалізувати свої звички та бажання, інтереси та плани на майбутнє.

Суд першої інстанції визнав доведеним той факт, що позивач відчуває моральні страждання, оскільки відчуває постійний фізичний біль в руках та суглобах у зв'язку з цим порушені звичні життєві зв'язки та умови життя позивача. Постійний фізичний біль позбавляє можливості вести активний образ життя, спілкуватися з родиною та друзями. Отримане професійне захворювання позбавило його можливості реалізувати свої звички та бажання, призвело до необхідності змінити спосіб життя, інтереси та плани на майбутнє.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував надані позивачем докази, процент втрати професійної працездатності, а також принципи розумності та справедливості, та вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання позивачем ушкодження здоров'я на виробництві, грошову компенсацію в розмірі 32500 грн.

Зазначений висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

В даному випадку професійне захворювання пов'язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відповідачем не було надано доказів, якими підтверджується факт моральної шкоди та не зазначено з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди є безпідставними.

Згідно із 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Доказами, на підставі яких суд встановив наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, висновок МСЕК про встановлення позивачу втрати професійної працездатності.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров'я потерпілого призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд також правомірно дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення 32 500 грн., що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

Доводи відповідача про те, що існує судова практика, за якою моральне відшкодування визначається з розрахунку 300 гривень за 1% втрати працездатності, є неспроможними та такими, що не мають правового регулювання.

Відповідно до ст. 80 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наданих доказів.

Суд першої інстанції об'єктивно оцінив надані позивачем докази на підтвердження моральних страждань, а саме : вимушеність звільнення через неможливість за станом здоров'я продовжувати роботу, медичний висновок про наявність професійного захворювання 08.02.2017 р. (а.с.10), висновок МСЕК (а.с.9), акт розслідування причин виникнення професійного захворювання ( а.с.11), які дають підстави для висновку про стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди 32 500 грн.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги відповідача, про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, підстав для його скасування не встановлено. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Торецьквугілля» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 28 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне рішення виготовлено 12 березня 2019 року.

Суддя-доповідач В.С. Жданова .