ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2839/19 Справа № 211/2684/18 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 26 листопада 2018 року, яке ухвалено суддею Ткаченко С.В. у м.Кривому Розі (відомості про складення повного тексту судового рішення відсутні), -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що відповідач по справі ОСОБА_2 її батько, вона є повнолітньою, навчається на другому курсі в Міжнародному гуманітарному Університеті Інститут права, економіки та міжнародних відносин за спеціальністю «менеджмент», за контрактом, на денній формі навчання, строк навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року. У звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги свого батька, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення нею навчання у вказаному учбовому закладі, а саме до 30.06.2020 року.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 26 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на утримання та на користь ОСОБА_2 Дар`ї Павлівни, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, проживаючої та зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, починаючи з 12 червня 2018 року і до закінчення навчання у Міжнародному гуманітарному університеті, а саме до 30 червня 2020 року, включно.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

В решті позовних вимог, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, яким в повному обсязі задовольнити її позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що суд взяв до уваги утримання відповідачем ще однієї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, при цьому не врахував того, що відповідач не надав доказів утримання ним своєї доньки, тому вважає, що наявність іншої дитини не може розцінюватись як підстава для зменшення розміру аліментів. На думку позивача, відповідач повинен був довести, що дійсно витрачає кошти на утримання іншої доньки і в якому розмірі, доказів оплати грошових коштів на утримання ОСОБА_3, не надано.

Окрім того, позивач стверджує, що відповідач може сплачувати на її користь аліменти в розмірі ј частини заробітку, оскільки він працює та отримує достатньо високу зарплату, близько 20000 грн. щомісячно.

Позивач вважає, що судом не враховано того, що у звязку з навчанням їй потрібні кошти на придбання усієї необхідної літератури, зошитів, канцелярії, сплачувати за житло, купувати продукти харчування, одяг, предмети особистої гігієни, також вона має і інші витрати, такі, як витрати на лікування, користування мобільним звязком та Інтернетом, транспортні та інші витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення, оскільки вважає доводи позивача щодо незаконності та неправильності судового рішення, безпідставними.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги і відзиву на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками повнолітньої ОСОБА_4 Дар`ї Павлівни, ІНФОРМАЦІЯ_7, шлюб між ними було розірвано 27.01.2005 року (а.с.6 копія свідоцтва про народження, а.с. 7 - копія свідоцтва про розірвання шлюбу).

Згідно довідки про навчання, ОСОБА_1 навчається на другому курсі Інституту права, економіки та міжнародних відносин, (спеціальність менеджмент, контракт) денної форми навчання Міжнародного гуманітарного університету. Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року (а.с. 8).

Відповідно до копій квитанцій від 09.08.2016р., 13.09.2017 р., 20.03.2018р., 21.02.2018 р., ОСОБА_5 та ОСОБА_1 сплатили загальну суму коштів в розмірі 17700,00 грн. за навчання на першому курсі та третьому і четвертому семестрах другого курсу ОСОБА_1 (л.с. 14-16).

Відповідно до квитанцій ОСОБА_1 сплатила загальну суму 8500,00 грн., за проживання у гуртожитку (а.с.17-18).

Суд першої інстанції, частково, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, керувався статтями 182, 199, 200 СК України, й виходив з того, що відповідач, маючи на утриманні малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, може надавати допомогу своїй повнолітній донці, але у меншому розмірі, ніж вона просила, при цьому суд врахував матеріальне становище позивача та відповідача та те, що обов'язок матеріально утримувати дитину є як у матері так і у батька.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно вимог ч.1 ст.141 та ст.142 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Згідно ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач має можливість надавати своїй повнолітній донці допомогу в розмірі, визначеному судом, при цьому суд врахував наявність у відповідача іншої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, взяв до уваги можливість надання утримання матірю позивача, тоді як позивач не надала суду достатніх доказів, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі ј частини заробітку, зокрема її твердження щодо отримання щомісячного заробітку відповідачем у розмірі 20000 грн., нічим не підтверджено.

З урахуванням наведених вище фактичних обставин справи, суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на її утримання.

Доводи апеляційної скарги позивача про можливість батька сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини доходів висновків суду першої інстанції щодо визначеного розміру аліментів не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

За змістом статті ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати, понесені в зв'язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районногог суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 14 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: