Справа № 154/681/19 Головуючий у 1 інстанції: Вітер І. Р.
Провадження № 22-ц/802/1106/19 Категорія: 1 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Матвійчук Л.В.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_1 , Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Готельний комплекс «Волинь», про визнання торгів недійсними, за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2019 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк») звернулось в суд з позовом до Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), ОСОБА_1 , Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС) про визнання торгів недійсними, який обгрунтований тим, що позивач був стягувачем у виконавчому провадженні № 33577918 по виконанню виконавчого листа № 0308/4553/12 від 09 липня 2012 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області на підставі рішення від 05 квітня 2012 року у справі за позовом АТ «Укрексімбанк» до ТзОВ «ГК «Волинь» та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким постановлено стягнути в користь банку заборгованість за кредитом в розмірі 1 393 719, 92 доларів США та 292 7685, 82 гривень.

15 січня 2013 року державним виконавцем описано, арештовано та передано на відповідальне зберігання іпотечне майно, вартість арештованого нерухомого майна станом на 24 травня 2018 року складала 6 046 907 гривень.

26 листопада 2018 року відбулися електронні торги, за результатами яких іпотечне майно було придбане за стартовою ціною відповідачкою в даній справі ОСОБА_1 , 10 грудня 2018 року державним виконавцем складено акт № 33577918/11 про реалізацію предмета іпотеки.

Позивач також зазначав, що 20 листопада 2018 року господарським судом у справі про банкрутство ПП «Багіра», ТзОВ «Волиньторгхліб» до боржника ТзОВ «ГК «Волинь» постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою забезпечено позов шляхом заборони вчиняти дії відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо реалізації нерухомого майна, а саме: частини готелю «Волинь», загальною площею 2033 кв.м., підвальне приміщення готелю «Волинь» площею 250,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та накладено арешт на це ж нерухоме майно.

Посилаючись на те, що державним виконавцем та ДП «СЕТАМ» не було зупинено електронні торги, незважаючи на судову заборону реалізації іпотечного майна, позивач просив суд визнати недійсними електронні торги, а акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки - скасувати.

Рішенням Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2019 року в даній справі в задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний експортно - імпортний банк» відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив і просив скаргу залишити без задоволення, інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового розгляду, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 липня 2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження № 33577918 щодо примусового виконання виконавчого листа № 0308/4553/12, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з ТзОВ «ГК «Волинь», ОСОБА_3 в користь стягувача АТ «Укрексімбанк» заборгованість за кредитним договором від 06 червня 2008 року в розмірі 1393 719,92 доларів США та 2 927 685,82 гривень.

Іпотечним договором від 06 червня 2008 року, укладеним між АТ «Укрексімбанк» та ТзОВ «ГК «Волинь», було забезпечено виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором. Предметом договору іпотеки було нерухоме майно - частина готелю «Волинь» площею 2033 кв.м., підвальне приміщення готелю «Волинь» площею 250,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з актом опису і арешту майна від 15 січня 2013 року державним виконавцем було описано та арештоване зазначене іпотечне майно.

10 жовтня 2018 року державним виконавцем направлено заявку до ДП «СЕТАМ» про реалізацію іпотечного майна і відповідно його було внесено до системи електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ) за лотом № 311464.

15 листопада 2018 року керуючий філії АТ «Укрексімбанк» у місті Луцьку звернувся з листом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ДП «СЕТАМ», в якому вказав, що стягувач не згідний із оцінкою іпотечного майна в сумі 6 046 907 гривень, яка була визначена на підставі звіту суб`єкта оціночної діяльності ТзОВ «Українська експертна група».

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що за заявою ПП «Багіра», ТзОВ «Волиньторгхліб» до боржника ТзОВ «ГК «Волинь» ухвалою господарського суду Волинської області від 20 листопада 2018 року у справі про банкрутство № 903/816/18 забезпечено позов шляхом заборони вчиняти дії відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо реалізації нерухомого майна, а саме: частини готелю «Волинь», загальною площею 2033 кв.м., літера А5, підвального приміщення готелю «Волинь» площею 250,3 кв.м., літера А5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та накладено арешт на вказане нерухоме майно.

Як убачається із протоколу № 372099, 26 листопада 2018 року відбулись електронні торги з продажу лоту № 311464 предмета іпотеки: частини готелю «Волинь» площею 2033 кв.м., підвального приміщення готелю «Волинь» площею 250,3 кв.м. Переможцем електронних торгів визначено ОСОБА_4 . Продаж нерухомого майна відбувся за ціною 6 046 907 гривень.

Протокол проведення електронних торгів було складено та підписано представником ДП «СЕТАМ» і покупцем ОСОБА_4 , а 30 листопада 2018 року листом № 2405/К-2033-18/3 скеровано на адресу Департаменту ДВС для подальшого складання акту про реалізацію предмета іпотеки. Вказаний лист у Міністерстві юстиції України було зареєстровано 04 грудня 2018 року.

10 грудня 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжовим М.В. складено акт № 33577918/11 про реалізацію предмета іпотеки, акт про реалізацію предмета іпотеки було направлено до виконання ДП «СЕТАМ» листом № 20.1/5/11 від 10 грудня 2018 року.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою господарського суду Волинської області від 11 грудня 2018 року задоволено заяви ПП «Багіра», ТзОВ «Волиньторгхліб» від 10 грудня 2018 року про відкликання заяви про порушення провадження справи про банкрутство ТзОВ «ГК «Волинь», а заяву ПП «Багіра», ТзОВ «Волиньторгхліб» про порушення справи про банкрутство ТзОВ «ГК «Волинь» залишено без розгляду. Питання щодо скасування заходів забезпечення позову вказаною ухвалою не вирішувалось.

Згідно з копією платіжного доручення № 10614 від 18 грудня 2018 року Міністерством юстиції України на адресу філії АТ «Укрексімбанк» у місті Луцьку перераховано 5 222 234 гривень 32 копійок за призначенням платежу: погашення боргу із боржника ТзОВ «ГК «Волинь» згідно виконавчого листа № 0308/4553/12 від 09 липня 2012 року Луцького міськрайонного суду Волинської області.

23 січня 2019 року постановою державного виконавця було знято арешт з іпотечного майна, про що повідомлено стягувача АТ «Укрексімбанк» та боржника ТзОВ «ГК «Волинь».

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 19 березня 2019 року задоволено клопотання ПП «Багіра», ТзОВ «Волиньторгхліб» про скасування заходів забезпечення позову, які були застосовані ухвалою суду від 20 листопада 2018 року.

Частина 1 статті 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» звернувся в суд з позовом про визнання недійсними прилюдних торгів з тих підстав, що на момент проведення торгів існувала заборона господарського суду здійснювати реалізацію іпотечного майна.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для визнання результатів прилюдних торгів недійсними відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1 статті 203 ЦК України).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина 2, 3 статті 215 ЦК України).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з положеннями частини 4 статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як заінтересовані особи (статті 215, 216 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині 8 статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України (частина 2 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»).

Реалізація майна в межах виконавчого провадження здійснюється відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 р. № 2831/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1301/29431 (далі - Порядок).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року, № 2831/5 та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, які могли вплинути на результати торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-231цс17.

Стягувач АТ «Укрексімбанк» оспорює недійсність проведених електронних торгів не з підстав порушення процедури їх проведення, визначеної Порядком реалізації арештованого майна, а з підстав існування судової заборони щодо реалізації іпотечного майна.

Такою судовою забороною, на думку позивача, є ухвала Господарського суду Волинської області від 20 листопада 2018 року у справі про банкрутство № 903/816/18, якою постановлено забезпечити позов шляхом заборони вчиняти дії відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо реалізації нерухомого майна, а саме: частини готелю «Волинь», загальною площею 2033 кв.м., літера А5, підвального приміщення готелю «Волинь» площею 250,3 кв.м., літера А5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та накладено арешт на вказане нерухоме майно.

Відповідно до статті 66 ГПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

З урахуванням особливостей мети забезпечення позову копія ухвали про забезпечення позову надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення. Така ухвала суду виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Крім того, навіть оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до скасування заходів забезпечення позову (стаття 68 ГПК України).

Той факт, що встановлені ухвалою суду обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону було відомо відповідачу (постанова ВСУ від 18 січня 2017 року у справі № 6-2552цс16).

Як було встановлено судом, ухвала господарського суду про забезпечення позову від 20 листопада 2018 року була зареєстрована у Міністерстві юстиції України лише 28 листопада 2018 року, тобто через дві доби після того як торги відбулись і було складено відповідний протокол.

Пунктом 2 розділу ХІ Порядку визначено вичерпний перелік підстав для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або окремим лотом, серед яких є:

1) рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна;

2) зупинення вчинення виконавчих дій у випадках, визначених Законом України «Про виконавче провадження»;

3) відкладення проведення виконавчих дій;

4) наявність технічних підстав, що унеможливлюють роботу системи, виключно на період відновлення її працездатності.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У судовому засіданні встановлено, що у виконавчому провадженні № 33577918 державним виконавцем були вчинені наступні виконавчі дії: 15 січня 2013 року описано і арештовано майно боржника; 24 травня 2018 року визначено вартість описаного та арештованого майна боржника шляхом призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні; 10 жовтня 2018 року передано майно боржника на реалізацію у відповідності до розділу ІІ Порядку про реалізацію арештованого майна.

Вказані виконавчі дії були вчинені державним виконавцем до моменту постановлення господарським судом ухвали про забезпечення позову, тобто до 20 листопада 2018 року. Після 10 жовтня 2018 року іпотечне майно передано на реалізацію ДП «СЕТАМ».

У відповідності до пункту 3 розділу ХІ Порядку за наявності підстав, визначених у пункті 2 цього розділу, організатор негайно зупиняє електронні торги (торги за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом, про що складає акт про зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) з фіксацією підстави та рішення про їх зупинення. З моменту зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом строки електронних торгів автоматично зупиняються.

Отже, навіть за умови, що державному виконавцю було відомо про постановлення господарським судом ухвали про забезпечення позову, зупинити реалізацію арештованого майна 26 листопада 2018 року на підставі пункту 3 розділу ХІ Порядку міг лише організатор електронних торгів (ДП «Сетам»), якому рішення про забезпечення позову у справі про банкрутство не направлялось.

Разом з тим, як убачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Волинської області від 11 грудня 2018 року заяву ПП «Багіра», ТзОВ «Волиньторгхліб» про банкрутство ТзОВ «ГК «Волинь» залишено без розгляду, що згідно з частиною 9 статті 145 ГПК України є безумовною підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Проте заходи забезпечення позову були скасовані ухвалою Господарського суду Волинської області лише 19 березня 2019 року, хоча потреба у забезпеченні позову та підстави для нього відпали значно раніше.

Крім того, судом встановлено, що стягувач в судовому порядку оскаржував дії державного виконавця щодо проведеної експертної оцінки іпотечного майна. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2018 року, що набрала законної сили, скарга ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у місті Луцьку на дії заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ щодо проведеної оцінки іпотечного майна залишення без задоволення.

Відтак реалізація іпотечного майна - майнового комплексу відбулася за ціною 6 046 907 гривень. Кошти, що підлягали стягненню за виконавчим листом № 0308/4553/12 від 09 липня 2012 року були у повному обсязі перераховані стягувачу - АТ «Укрексімбанк» згідно з платіжним дорученням № 10614 від 18 грудня 2018 року, що не заперечується позивачем.

Право на позов в особи виникає лише тоді, коли її права, свободи чи інтереси порушені, невизнані або оспорюються.

За положеннями частини 1 статті 15 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Верховним Судом України у справі № 6-94цс13, предметом якої був спір про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними, констатовано, що однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

З огляду на норми частини 1 статті 16 ЦК України Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року (справа № 678/301/12) не знайшла підстав для визнання прилюдних торгів з реалізації майна недійсними, оскільки вони були проведені за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, оскільки позивач не довів порушення своїх прав і законних інтересів.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «Укрексімбанк» про визнання прилюдних торгів недійсними, оскільки позивач не довів суду порушення його прав як стягувача внаслідок реалізації іпотечного майна на прилюдних торгах.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді