ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1373/19 Справа № 205/858/18 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д.В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа Друга Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа Друга Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 20 липня 2005 року нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В., право власності зареєстроване КП «Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації» 25 серпня 2005 року. За життя ОСОБА_3 заповіту не складала. Позивач зазначає, що він є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_3 У зв'язку з хворобою та лікуванням він не звертався у встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що ним пропущений строк на звернення до нотаріальної контори з поважних причин. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд визначити йому додатковий строк - два місяці після набрання рішенням законної сили - для звернення до Другої Дніпровська державна нотаріальна контора із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа Друга Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 11 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.1270 для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись у нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З матеріалів справи вбачається, батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.12).

За життя матері позивача - ОСОБА_3 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 20 липня 2005 року нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. (а.с.14-17).

Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 КП «Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації» 25 серпня 2005 року (а.с.18,19-23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача - ОСОБА_3 померла (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартира АДРЕСА_1.

Із копії спадкової справи №199/2017, заведеної Другою Дніпровською державною нотаріальною конторою після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що 21 березня 2017 року із заявою про прийняття спадщин та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся син померлої - ОСОБА_1 (а.с.51).

На день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.52).

З копії паспорта ОСОБА_1 вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 14 березня 2005 року (а.с.10, 53).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 березня 2017 року державним нотаріусом Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.54).

Також у вказаній постанові нотаріусом зазначено, що у спадкоємця відсутні докази фактичного прийняття ним спадщини, тобто сумісна реєстрація разом із спадкодавцем за однією адресою.

Як вбачається із спадкової справи, позивач ОСОБА_1 за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк не звертався.

ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини після своєї матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, лише 21 березня 2017 року, а тому він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що він не звернувся своєчасно до нотаріальної контори у зв'язку з хворобою, яка полягає у автоімунному нервово-м'язовому розладі і клінічно характеризується патологічною стомлюваністю скелетних м'язів, та знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні другого поліклінічного відділення 16 міської лікарні з 31 серпня 2005 року по 14 вересня 2005 року, з 21 листопада 2006 року і по 08 грудня 2006 року.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Однак, з наданих позивачем документів вбачається, що протягом шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини, на лікуванні він перебував з 21 листопада 2006 року і по 08 грудня 2006 року (а.с.28).

Будь-яких інших доказів перебування на лікуванні протягом іншого часу у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини позивачем не надано.

Також ОСОБА_1 не надано належних доказів наявності обставин, які об'єктивно унеможливлювали або обмежували його фізичні здатності подати відповідну заяву до нотаріальної контори у передбачений законом шестимісячний строк.

Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що ОСОБА_1 тривалий час протягом шести місяців після смерті матері хворів і фізично не міг за цей час звернутися до нотаріальної контори.

Факти звернень до лікаря не містять висновку про неможливість останнього у зазначений період подати заяву про прийняття спадщину.

Обставини щодо встановлення позивачеві у 2005 році групи інвалідності за загальним захворюванням також не може бути визнана поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Слід зазначити, що з моменту смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_1 та до часу звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини - 21 березня 2017 року пройшло більш ніж десять років . За цей період часу позивач уклав шлюб, в якому у нього народилося троє дітей, що свідчить про те що ОСОБА_1 звертався до органів державної влади із відповідними заявами про реєстрацію шлюбу, отримував свідоцтва про народження дітей та свідоцтва багатодітного батька, та позивач мав можливість вчасно звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження дійсної поважності причин пропуску ним строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, пославшись на їх недоведеність.

Доводи апеляційної скарги про поважність попуску позивачем строку для звернення із заявою про прийняття спадщини є безпідставними та не підтверджуються належними доказами.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О СТ А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді