Головуючий у 1 інстанції Ліпчанський С.М.
Категорія 27 Доповідач Мальцева Є.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Маріуполь

Донецькій апеляційний суд в складі:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.,

суддів Лісового О.О.,

Мироненко І.П.,

секретар Тулянкіна М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 03 липня 2018 року, ухвалене в м.Курахове Мар'їнського району Донецької області та складене 03 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява вмотивована тим, що 08 лютого 2011 року між ними та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, згідно за яким ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 9100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 30 червня 2017 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 101924,56 гривень, яка складає з: 8640,29 гривень - заборгованість за кредитом; 84664,15 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3290,38 гривень - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, штрафів відповідно до договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4829,74 грн. - штраф (процентна складова). Просили стягнути з відповідача ОСОБА_2 зазначену заборгованість за кредитним договором та судовий збір у розмірі 1600 грн.

Заочним рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 03 липня 2018 року в задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позивачем порушено строк позовної давності, оскільки позовна давність щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не після несплати чергового платежу, що підтверджується позицією Верховного Суду в постанові від 01 березня 2018 року (справа №591/8058/15-ц).

У відповідності до положень ч.2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд розгляну справу без участі відповідача ОСОБА_2, який належно повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» Шишелової Н.В., яка просила скаргу задовольнити, дослідивши письмові матеріали справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 9100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписавши анкету-заяву від 08 лютого 2011 року, відповідач ОСОБА_2 погодився з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, і відповідач зобов'язалася виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку (а.с. 6).

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, а підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

З розрахунку заборгованості вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свої зобов'язань по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом станом на 30 червня 2017 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 101924,56 гривень, яка складає з: 8640,29 гривень - заборгованість за кредитом; 84664,15 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3290,38 гривень - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, штрафів відповідно до договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4829,74 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки останній платіж відповідачем здійснено 14 травня 2014 року, а з позовом до суду банк звернувся 27 жовтня 2017 року, то позивач пропустив строк позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України, про застосування якого просив відповідач.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 було видано 3 кредитні картки, остання за № 4149 4378 0442 6557 видана 02.04.2012 року з терміном дії до 12/2015 року (а.с. 59).

Також надано виписку по рахунку відповідача, з якого вбачається, що платіжною карткою № 4149 4378 0442 6557 користувалися після її отримання 02.04.2012 року, а отже вона була отримана відповідачем.

Як встановлено судом, банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом 27 жовтня 2017 року.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що строк дії картки закінчився 31 грудня 2015 року, а з позовом банк звернувся 27 жовтня 2017 року, то висновки суду першої інстанції в частині пропуску строку позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом не ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того, в матеріалах справи відсутня заява позивача про застосування позовної давності, тому посилання на таку заяву суду в рішенні, ухваленому в заочному порядку, тобто, без участі відповідача, є необґрунтованим.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості по кредиту в розмірі 8640,29 грн з позичальника підлягають задоволенню.

Поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктом 2.1.1.5.5 розділу 2.1.1.5 «Обов`язки клієнта» Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 визначено обов`язок клієнта погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

У разі невиконання зобов`язань за Договором, клієнт зобов`язаний на вимогу банку виконати зобов`язання по поверненню Кредиту (в т.ч. простроченого Кредиту та Овердрафту), оплаті Винагородження банку (п. 2.1.1.5.6 розділу 2.1.1.5 «Обов`язки клієнта» Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256).

Договором № б/н від 08 лютого 2011 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 встановлено обов`язок відповідача в межах строку кредитування повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними платежами) до 25 числа кожного місяця.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12).

Крім того, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

За умовами договору № б/н від 08 лютого 2011 року відповідач мав виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (до останнього дня грудня 2015 року), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 27 жовтня 2017 року, тобто з відповідача на користь позивача слід стягнути проценти починаючи з 27 жовтня 2014 року по останній день грудня 2015 року (строк дії карти).

Таким чином, розмір заборгованості відповідача по процентам за вказаний період складає 19012,65 грн, що підтверджується розрахунком банку, перевіреним колегією суддів.

Вказана сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У позовній заяві позивач серед іншого просить стягнути 3290,38 гривень - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, штрафів відповідно до договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4829,74 грн. - штраф (процентна складова). При цьому сума заборгованості за комісією та пенею не відокремлена, визначена одною сумою, що позбавляє колегію суддів перевірити порядок їх нарахування.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669 від 02.09.2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р.

Згідно із підпунктом 10 п.2 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р до зазначених населених пунктів також належить м. Курахове (Курахівська міська рада).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що місце реєстрації та проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстроване у м. Курахове Марїнського району Донецької області.

Таким чином, враховуючи вимоги Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-VII, у задоволенні вимог банку про стягнення з відповідача штрафу та пені слід відмовити.

Отже стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості в розмірі 27652,94 гривень, яка складається з 8640,29 гривень - заборгованості за кредитом; 19012,65 гривень - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання до суду першої інстанції позовної заяви, позивач сплатив судовий збір в розмірі 1600 грн (а.с. 38). За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі, 2400 грн (а.с. 66).

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (заявлено вимоги на 101924,56 грн., задоволено в розмірі 27652,94 грн., що складає 27,1 % від суми заявлених вимог), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченого судового збору у розмірі 433,60 грн. (сплачено 1600 грн х 27,1%) - за розгляд справи судом першої інстанції та 650,40 грн. - за подачу апеляційної скарги (сплачено 2400 грн х 27,1%).

Враховуючи викладене, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 03 липня 2018 року - скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитом в розмірі 8640 (вісім тисяч шістсот сорок) гривень 29 коп., заборгованість за процентами за період з 27 жовтня 2014 року по 31 грудня 2015 року в розмірі 19012 (дев'ятнадцять тисяч дванадцять) гривень 65 коп., а разом 27652 (двадцять сім тисяч шістсот п'ятдесят дві ) гривні 94 коп.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення пені та штрафів, нарахованих після 14 квітня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) судовий збір за подання позову в розмірі 433 (чотириста тридцять три) гривні 60 коп., судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 650 (шістсот п'ятдесят ) гривень 40 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 січня 2019 року.

Судді Є.Є. Мальцева

О.О.Лісовий

І.П.Мироненко