КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Таран Н.Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1383/2019
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року Київській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Мережко М.В.,

Суддів - Савченка С.І., Яворського М.А.,

Секретар - Тютюнник О.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2017 року у справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду із скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 18 березня 2015 року Деснянським районним судом міста Києва було ухвалено рішення по цивільній справі № 2-288/15 за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

На підставі вказаного рішення 24 травня 2016 року ПАТ «Родовід Банк» отримало виконавчий лист у цивільній справі №2-288/15 про стягнення з боржника ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

ПАТ «Родовід Банк» звернулося до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої було відкрито виконавче провадження ВП № 52237714.

В подальшому, 04 серпня 2017 року ПАТ «Родовід Банк» отримало постанову про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим провадженням №52237714 від 01 серпня 2017 року, яка винесена головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г.

На підставі викладеного ПАТ «Родовід Банк» просило суд визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. по виконавчому провадженню №52237714 при прийнятті постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 01 серпня 2017 року, та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. по виконавчому провадженню №52237714 від 01 серпня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ПАТ «Родовід Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просило ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ПАТ «Родовід Банк» у повному обсязі.

У апеляційній скарзі вказує, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. по виконавчому провадженню №52237714 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з порушенням вимог ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», чим суттєво перешкоджено процесу виконання виконавчого провадження, а саме - не здійснені усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Зокрема, державний виконавець недбало поставився до своїх прямих обов'язків, які були покладені на нього Державою, що призвело до порушення прав ПАТ «Родовід Банк».

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 березня 2015 року Деснянським районним судом міста Києва було ухвалено рішення по цивільній справі № 2-288/15 за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказаним рішення у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 26 квітня 2016 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 77.2/СЖ-069.08.2 від 19 березня 2008 року, укладеним між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 у розмірі 195 000 доларів США заборгованості за кредитом, 57 893,78 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом, 90 000 грн. пені та 447 683,50 грн. трьох відсотків річних за порушення строків виконання грошового зобов'язання звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 та передана в іпотеку на підставі договору іпотеки від 19 березня 2008 року.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» визначивши початкову ціну продажу предмета іпотеки 1 583 900 грн., але на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В решті позову відмовлено.

24 травня 2016 року на підставі вищезазначеного рішення ПАТ «Родовід Банк» отримало виконавчого листа (а.с. 8-9).

ПАТ «Родовід Банк» звернулося до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої було відкрито виконавче провадження ВП № 52237714 (а.с.30).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: в тому числі виконавчі листи, що видаються судами, накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Відповідно до положень частини першої та шостої ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Підстави для повернення виконавчого документа стягувачу визначені у статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з копій матеріалів виконавчого провадження ВП №52237714, надісланих на адресу суду першої інстанції головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г., в ході виконання даного рішення суду державним виконавцем вчинялись заходи направлені на його виконання.

Так, постановою від 16 вересня 2016 року на майно боржника, на яке виконавчим документом передбачено звернення стягнення, накладено арешт та внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (а.с. 31-32).

Згідно з повідомленням Київського міського бюро технічної інвентаризації за боржником зареєстрована квартира АДРЕСА_1. Згідно повідомлення КП «Центр комунального сервісу» за вказаною вище адресою зареєстрована ОСОБА_3 та неповнолітні ОСОБА_5, 2009 рокународження, ОСОБА_6, 2015 року народження (а.с. 33).

Згідно п.28 глави VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 37 Закону.

Державним виконавцем 07 лютого 2017 року направлено лист №515/7 до Відділу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації щодо надання дозволу на реалізацію квартири, в якій зареєстровані неповнолітні діти (а.с. 34-35).

Відповідно до листа №01-04-1461 від 15 лютого 2017 року, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації не надала дозвіл на реалізацію зазначеної квартири (а.с. 36-37).

З огляду на те, що виконання рішення суду у спосіб визначений рішенням не виявляється можливим, 01 серпня 2017 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г., керуючись вимогами п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесла постанову про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим провадженням ВП №52237714 (а.с. 38-40).

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г., при поверненні виконавчого документу стягувачу за виконавчим провадженням ВП №52237714, було вжито всіх необхідних заходів з примусового виконання виконавчого документа.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що державним виконавцем при примусовому виконанні вищевказаного виконавчого листа були вжиті не всі заходи, передбачені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», відхиляються колегією суддів як необґрунтовані, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Твердження апелянта щодо того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки факту відсутності відомостей про проведення державним виконавцем перевірок майнового стану боржника з періодичністю, встановленою ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», оцінюється колегією суддів критично, оскільки виконавчим листом від 26 квітня 2016 року у цивільній справі №2-288/15 чітко встановлено спосіб і порядок виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2015 року, а саме - шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що державний виконавець, відповідно до вимог ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», належним чином здійснив заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та цим Законом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вказана ухвала є законною та обґрунтованою, ухваленою на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 374, 380, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2017 року залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 15 січня 2019 року.

Головуючий

Судді