Справа № 202/4049/19
08 листопада 2019 року м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Богун О.О.
при секретареві Рудовій М.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посилаючись на те, що 15.12.2017 року по вул. Дальницькій у місті Одесі трапилась дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з її автомобілем «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого він є на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 .
Вказана ДТП, сталася з вини ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 01.02.2018 року по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_2 , який притягався за вчинення адміністративного правопорушення, предбаченого ст. 124 КУпАП, в якому зазначено про визнання ОСОБА_2 своєї вини.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП, була застрахована в межах страхового ліміту 100 000 гривень, на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія поліс НОМЕР_4 відповідачем по справі.
19.12.2017 року відповідач був повідомлений про ДТП, що підтверджується повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду, та відповідачу була подана заява від 15.01.2018 року про виплату страхового відшкодування. По даний час відповідач не виплатив позивачу страхового відшкодування, що підтверджується письмовою розпискою позивача від 12.06.2019 року та не прийняв вмотивоване рішення у здійсненні такого відшкодування.
Також позивач зазначив, що оскільки після звернення до старховика із заявою про виплату страхового відшкодування від 15.01.2018 року матеріальна шкода, що була завдана автомобілю в результаті ДТП у вигляді страхового відшкодування, виплачена не була, тому сплаті відповідачем підлягає пеня за прострочення виконання зобов`язання за договором страхування за полісом НОМЕР_4 у сумі 12 168,99 гривень разом із 3% річних та інфляційними збитками у сумі розміром 1 034,00 гривень та 2 830,23 гривні - відповідно, що регламентуються вимогами ст. 625 ЦК України.
У судове засідання позивач не з`явився, просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав відповідну заяву.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважає можливим зі згоди позивача, провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 15.12.2017 року по вул. Дальницькій у місті Одесі трапилась дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з її автомобілем «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого він є на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 .
Вказана ДТП, сталася з вини ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 01.02.2018 року по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_2 , який притягується за вчинення адміністративного правопорушення, предбаченого ст. 124 КУпАП, в якому зазначено про визнання ОСОБА_2 своєї вини.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП, була застрахована в межах страхового ліміту 100 000 гривень, на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія поліс НОМЕР_4 відповідачем по справі.
19.12.2017 року відповідач був повідомлений про ДТП, що підтверджується повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду, та відповідачу була подана заява від 15.01.2018 року про виплату страхового відшкодування. По даний час відповідач не виплатив позивачу страхового відшкодування, що підтверджується письмовою розпискою позивача від 12.06.2019 року та не прийняв вмотивоване рішення у здійсненні такого відшкодування.
Згідно зі ч.1 та ч. 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
В статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
За змістом ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України, кожній особі гарантується право на звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, оспорюваних або невизнаних прав.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», останній регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпеченим є транспортний засіб, що зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
Згідно з п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик (а у випадках, передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ) відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо- транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрат і на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За вимогами п. 3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закон) . - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Відповідно до п. 1.3., 1.4. Наказу Фонду державного майна України від 24.11.2003 року, про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
Методика застосовується з метою: визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.
Згідно з ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до вимогс ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За ст. 78 ЦПК України про допустимість доказів, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, про достовірність доказів, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ст. 80 ЦПК України, про достатність доказів, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обов`язок доказування і подання доказів, регламентується вимогами ст. 88 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно довимог ст. 141 ЦПК про розподіл судових витрат, не підлягають стягненню з відпоідача заявлен судові витрати у сумі 768,40 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 11, 22, 1166, 1187 ЦК України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня оголошення судового рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 18 листопада 2019 року.

Суддя О.О. Богун