"05" березня 2019 р.
Справа № 642/749/19
Провадження № 2/642/773/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шрамко Л.Л., з участю секретаря - Бондаренко В.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 8 червня 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постійні непорозуміння та різні погляди на життя призвели до неможливості сумісного проживання з чоловіком та припинення шлюбних відносин. З листопада 2018 року вони проживають окремо.

Ухвалою суду від лютого 2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Сторони в підготовче судове не з'явились, подали заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, шлюб розірвати. Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного.

Сторони зареєстрували шлюб 8 червня 2007 року у відділі реєстрації цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції ( актовий запис №769).

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони внаслідок відсутності взаєморозуміння припинили шлюбні відносини. Дитина проживає з позивачкою.

Між сторонами відсутній спір щодо проживання дитини.

Примирення обидві сторони вважають неможливим.

Згідно з ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб.

За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини.

Позивачка після укладання шлюбу прізвище не змінювала.

Керуючись ст. ст. 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 110, 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1,), зареєстрований 8 червня 2007 року у відділі реєстрації цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції (актовий запис №769).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Суддя Л.Л. Шрамко