Справа № 314/1667/18
Провадження № 2/314/98/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2019 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Безпалько Т.Д.,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки і піклування - Вільнянська районна державна адміністрація про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки і піклування - Вільнянська районна державна адміністрація про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сторони раніше перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син зареєстрований та проживає з позивачем.29.06.2017 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини Вільнянської державної адміністрації Запорізької області відповідачці за її заявою було встановлено графік спілкування з сином. На теперішній час син проживає з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. При обстежені комісією умов проживання дитини, було складено акт за висновками якого встановлено ,що дитина доглянута та добре вихована, житлові умови добрі. Відповідачка заявляє позивачу, що має намір забрати дитину. У звязку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені.

Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник органу опіки та піклування Вільнянської районної адміністрації в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, надав до суду висновок від 30.11.2018 року щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази цивільної справи встановив наступні обставини:

Сторони раніше перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу у них народилася син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.06.2016 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу син зареєстрований та проживає з позивачем.29.06.2017 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини Вільнянської державної адміністрації Запорізької області відповідачці за її заявою було встановлено графік спілкування з сином. На теперішній час син проживає з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 31.10.2018 року, за місцем проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 створені належні умови для проживання та розвитку малолітньої дитини. Хлопчик має власну кімнату, окреме спальне місце, куточок для навчання та спортивну стінку.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є зміна місця проживання дитини та стягнення аліментів.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

За положеннями ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою дитиною вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 160, ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

За правилами ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 статті 183 СК України визначає, що розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини , яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, на теперішній час малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає разом зі своїм батьком ОСОБА_3за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Матвіївка, вулиця Центральна, будинок 369. Позивач має постійне місце роботи та дохід.

Судом встановлено, що позивачем створені належні матеріально-побутові умови для проживання та розвитку малолітнього сина, а також для забезпечення її потреб, що підтверджується відповідним актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача, який долучений до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працює та має постійний дохід, в той час як відповідач по справі ніде не працює. Під час вирішення справи судом не було виявлено будь-яких фактів зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами батька дитини, фактів аморальної (неналежної) поведінки сторін під час виховання дитини або фактів того, що своїми діями ОСОБА_5 може зашкодити розвитку своєї доньки. В той час, як мати дитини притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (а.с. 50-51). При цьому, позивачем було доведено, що він дбайливо ставиться до своєї доньки Ангеліни, ІНФОРМАЦІЯ_2, відноситься до неї з любов'ю та турботою, бажаючи брати активну участь у її вихованні та всебічному розвитку, створив за місцем свого проживання усі необхідні умови для зростання та виховання доньки.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування, який міститься в матеріалах справи про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 30.11.2018 року за № 01-39/1285, враховуючи обставини справи, з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги бажання дівчинки проживати і надалі разом з батьком, Вільнянська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним визначити місце проживаннямалолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_3.

Вирішуючи спір щодо місця проживання малолітньої дитини суд перш за все виходить з інтересів самої дитини.

Слуханням справи не встановлено обставин, які б згідно положень ч. 2 та ч. 3 ст. 161 СК України унеможливлювали передачу дитини для проживання з позивачем.

У сукупності наведеного, виходячи із засад справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд вважає необхідним та достатнім позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.04.2018 року, і до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття.

На підставі викладеного та керуючись, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4, ст.ст. 12, 13, 16, 77, 81, 82, 211, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 6, 7, 8, 16, 141, 150, 155, 157,160-161, ст.ст. 180 - 184 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки і піклування - Вільнянська районна державна адміністрація про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши його місце проживання з батьком ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії СВ 050259, виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 14.08.1999 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії СВ 050259 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 14.08.1999 року, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.04.2018 року, і до досягнення сином повноліття.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тамара Дмитрівна Беспалько

05.03.2019