Ухвала

01 березня 2019 року

м. Київ

справа № 2-1038/10

провадження № 61-3718ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_9 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати недійсною біржову угоду купівлі-продажу від 16 травня 2009 року та витребувати у ОСОБА_3 і передати ОСОБА_1 автомобіль «Тойота Ленд Крузер» (Прадо), д.н.з НОМЕР_1.

Позов мотивовано тим, що 14 квітня 2009 року був укладений та зареєстрований на біржі договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбала спірний автомобіль. Оскільки у порушення вимог статті 662 ЦК України відповідач не передав зазначене майно, просила задовольнити позовні вимоги.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 квітня 2010 року позов задоволено. Визнано недійсною біржову угоду № 126408 купівлі-продажу автомобіля «ТойотаЛенд Крузер» (Прадо), укладену 16 травня 2009 року на товарній біржі «Столична» між ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Витребувано у ОСОБА_3 автомобіль «Тойота Ленд Крузер» (Прадо). Зобов'язано ОСОБА_3 передати цей автомобіль ОСОБА_1

Не погоджуючись із заочним рішенням, 07 грудня 2018 року особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 квітня 2010 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року заяву про перегляд заочного рішення було залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8

ОСОБА_1 21 лютого 2019 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Киїського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскаржена ухвала Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року про відкриття апеляційного провадження не підлягає касаційному оскарженню згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України. Тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року слід відмовити.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржена ухвала ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_9 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат