Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участю секретаря судового засідання Солонської Т.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначивши, що вони разом з відповідачем є власниками квартири № 41, яка розташована в будинку № 68 по вул. Сєченова в м. Маріуполі Донецької області на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1995 року. У вказаній квартирі зареєстрований їхній син ОСОБА_3, який за вказаною вище адресою тривалий з жовтня 2014 року не проживає, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в квартири. В будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Позивачі просили визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримали вимоги, просили позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява, в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі, у звязку з тим, що з жовтня 2014 року за адресою: АДРЕСА_2, не проживає, та просить розглянути справу за його відсутності

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до свідоцтва на право власності на житло № 29866 від 03.02.1995 року, квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_3, а отже, наділені повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном.

У відповідності до інформації щодо кількості зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб наданої Центром надання адміністративних послуг за № 06-13.07-00236 від 15.11.2018 року, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до акту № 930 про фактичне проживання виданого за підписом Голови КСН «Центральний І» за підписом двох свідків, вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартирі АДРЕСА_4 в Кальміуському районі м. Маріуполя не проживає з вересня 2014 року.

З письмових матеріалів справи, а саме інформації наданої Центром надання адміністративних послуг за № 03-12-1211 від 04.12.2018 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_5 зареєстрованим значиться відповідач по справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 27.01.2006 року та по теперішній час.

За ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач не проживає в квартирі № 41 будинку № 68 розташованому по вул. Сєченова в м. Маріуполі, понад чотири роки, він втратив право користування цим житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 76, 77, 258, 259, 263, 265, ЦПК України, ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. М. Іванченко