ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 619/4097/18

провадження № 22-ц/818/757/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Бровченка І.О.

за участю секретаря судового засідання Плахотнікової І.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2018 року, постановлену суддею Кононихіною Н.Ю., в м. Дергачі,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання про фактичний розшук та встановлення речей, які перебувають на праві спільної приватної власності сторін, а саме грошових коштів в безготівковій формі на рахунках банківських установ, відкритих відповідачем, як фізичною особою або як ФОП за останні три роки, та проведення розшукових дій відносно таких обставин: чи були відкриті рахунки поточні, карткові, депозитні, кредитні та будь-які інші на імя ОСОБА_2, ІНН НОМЕР_1 як фізичної особи чи ФОП на момент 02.10.2015 року до жовтня 2018 року, з наданням інформації щодо виду кожного відкритого рахунку, його номеру, періоду обслуговування, руху за даними рахунками з виписками щодо даних обставин, також з ціллю розшуку подружнього майна сторін зобовязати Банки України надати інформацію на момент жовтня 2018 року щодо депозитарних сеймових та банківських ячеєк на імя ОСОБА_2, ІНН НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити клопотання про витребування доказів, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції невірно зрозумів правову природу способу забезпечення доказів, що призвело до неправильного зясування всіх обставин справ. Судом фактично було відмовлено не в забезпеченні доказів шляхом витребування з банків інформації, а в фактичному розшуку судом та встановленні речей, які перебувають на праві спільної приватної власності сторін. Також посилається на те, що ухвала суду є невмотивованою.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 09.10.2018 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 заявила клопотання про забезпечення доказів в порядку ст. 116 ЦПК України та просила суд витребувати докази та зобовязати банківські установи, відповідно до переліку, надати представнику позивача ОСОБА_3 інформацію:

-Чи були відкриті рахунку (поточні, карткові, депозитні та будь-які інші) на імя ОСОБА_2, ІНН НОМЕР_1, як фізичної особи чи ФОП, станом на 02.10.2015 року, та в період з 02.10.2015 року по 03.10.2018 року. Надати інформацію щодо виду кожного відкритого рахунку, його номеру, періоду обслуговування.

-Надати виписки з кожного відкритого рахунку станом на 03.10.2018 року за останні три роки.

-Надати інформацію на момент жовтня 2018 року щодо депозитарних сеймових та банківських - ячейок на імя ОСОБА_2, ІНН НОМЕР_1.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач фактично просить не витребувати докази відносно конкретного майна, що підлягає розподілу і є предметом спору, а провести розшук подружнього майна, що цивільно-процесуальним законом не передбачено

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду, який клопотання про витребування доказів сприйняв як клооопотання про розшук майна.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до положень ч. 7-9 ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов'язку подати витребувані судом докази.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

В заяві про забезпечення доказів та в апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1 посилається на те, що позивач та його представник не мають можливості самостійно отримати інформацію про відкриті банківські рахунки на імя відповідача в банках України, оскільки такі документи містять конфіденційну інформацію та банківську таємницю та може бути розкрита на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи або за рішенням суду.

Колегія суддів вважає, що відсутність у позивача відомостей про кількість грошових коштів на рахунках, про номери банківських рахунків не унеможливлює задоволення клопотання про витребування відомостей для зясування обсягу спільного сумісного майна подружжя.

Так, за змістом ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Статтею 62 указаного Закону визначено перелік випадків, за яких інформація, що містить банківську таємницю, може бути розкрита банками, серед яких наявна така підстав, як судове рішення.

Відповідно до узагальнення Верховним Судом України судової практики розгляду справ по розкриття банками інформації, що містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб від 21.12.2009 року, розкриття банківської таємниці може здійснюватись у двох формах: адміністративній - забезпечується на вимогу компетентних осіб, зазначених у законі, безпосередньо банком і без попереднього звернення до суду; судовій - надається банком, але на вимогу суду або за рішенням суду.

У свою чергу, на вимогу суду банківська таємниця розкривається у двох випадках: а) суддею одноособово з дотриманням режиму секретності; б) судом при розгляді справи у господарському, адміністративному, кримінальному та цивільному судочинстві (щодо останнього, то це правило є актуальним для цивільних справ, у яких вирішуються спори: про поділ майна, про виконання аліментних зобов'язань, про спадкування, оскільки вони пов'язані з дослідженням доказів, що становлять банківську таємницю, витребуваних судом за клопотанням учасників процесу). Відбувається це, як правило, при вирішенні судом питань про забезпечення доказів, витребування доказів, про що судом постановляються процесуальні ухвали.

Таким чином, законом не заборонено розкриття банками інформації, що містить банківську таємницю, в порядку забезпечення доказів.

Між тим, в заяві ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить зобовязати банківські установи надати вказану інформацію саме їй, а не суду.

Вказані вимоги не ґрунтується на законі та не можуть бути задоволені.

За таких обставин, ухвала суду підлягає відповідній зміні в частині мотивів відмови у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2018 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 1 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді С.С. Кругова

ОСОБА_4