Справа № 709/2402/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з цивільним позовом до Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 березня 2000 року помер ОСОБА_2. За життя рішенням Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області ОСОБА_2 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки. Спадщину ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3, яка отримала свідоцтво про право на спадщину.

02 червня 2011 року померла ОСОБА_3, яка не встигла за життя оформити свої спадкові права на завершення приватизації земельної ділянки. Відповідно до заповіту ОСОБА_3 від 25 березня 2000 року позивач є єдиним спадкоємцем. Позивач частково оформила право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок з надвірними спорудами, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки державний акт не видавався. У звязку з цим позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, а справу розглянути в її відсутність.

У судове засідання сторони не з'явились. Від відповідача надійшов лист, в якому останній просив розгляд справи провести без участі його представника (а.с. 31).

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

19 березня 2000 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 20 березня 2000 року серії І-СР № 127810 (а.с. 6).

Відповідно до рішення Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 18 від 08 квітня 1997 року ОСОБА_2 передано в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,25 га (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та право на завершення приватизації земельної ділянки, що розташовані за адресою: вул. Центральна, 174, с. Жовнине, Чорнобаївський район, Черкаська область. Спадщину ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3, яка подала заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується листом Черкаського обласного державного нотаріального архіву від 30 листопада 2018 року № 1738/01-24 (а.с. 29).

02 червня 2011 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 05 червня 2011 року серії І-СР № 165368 (а.с. 7).

При житті ОСОБА_3, а саме 25 березня 2000 року, склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району ОСОБА_4 та зареєстрований в книзі нотаріальних дій за реєстром за № 21 (а.с. 8), відповідно до якого все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати, і на що він за законом матиме право, заповіла своїй сестрі - ОСОБА_1 (позивачу).

Згідно з довідкою Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 12 листопада 2018 року № 550 (а.с. 13), ОСОБА_3 проживала (одиноко) та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 травня 2012 року у справі № 2322/1597/12 за позовом ОСОБА_1 до Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, яке набрало законної сили, встановлені обставини, за яких визнано за

ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 174, с. Жовнино, Чорнобаївський район, Черкаська область (а.с. 9).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, рішенням Чорнобаївського районного суду від 18 травня 2012 року у справі № 2322/1597/12 встановлено, що позивач в установлений законом строк прийняла спадщину ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Таким чином часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є день її смерті, тобто 02 червня 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених п. 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину ОСОБА_3, частково оформивши свої спадкові права, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на неї.

Абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на наявність заповіту, а також на те, що ОСОБА_3 при житті не встигла оформити свої спадкові права, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, у порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2517 га, кадастровий номер :01:000:6019, розташованої за адресою: вул. Центральна, 174,

с. Жовнино, Чорнобаївський район, Черкаська область, що на підставі рішення Жовнинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 08 квітня 1997 року № 18 була передана у приватну власність ОСОБА_2, який помер 19 березня 2000 року, спадщину якого прийняла ОСОБА_3, яка померла 02 червня 2011 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.В. Чубай