Справа № 212/4503/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю: секретаря судових засідань Гавеля Ю.О., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 2000 гривень , солідарно з ОСОБА_3 та ПрАТ « Українська пожежно-страхова компанія» на його користь 159 718,33 гривень, стягнути на його користь солідарно з ПрАТ « Українська пожежно-страхова компанія» та з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1598,00 грн.

Пояснивши свою заяву тим, що 07 грудня 2018 року, о 18-45 годині, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «BMW» н.з НОМЕР_6 на м-н 5 Зарічний в м. Кривий Ріг, в районі е/о №26 /89 , не обравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, не застосувавши міри до зменшення швидкості, виїхав за межі проїзної частини та допустив наїзд на перешкоду у вигляді «Бетонної огорожі автостоянки», частина якої розлетілись та завдав механічних пошкоджень автомобілю позивача: «Nissan Primera» н.з. НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, чим було спричинено матеріальну шкоду. Своїми діями відповідач ОСОБА_3 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення, порушив п.п.12.1.12.3 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 16 січня 2019 року постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_3 було визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. Постанова суду набрала законної сили. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 04.12.2018 року власником автомобіля «Nissan Primera» н.з. НОМЕР_4 є позивач ОСОБА_2 . Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_3 на час здійснення ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська пожежно - страхова компанія". Відповідач ПАТ "Українська пожежно - страхова компанія" всупереч закону витрати за пошкодження відповідачем ОСОБА_5 транспортного засобу ОСОБА_2 не відшкодував. Зазначене тягне стягнення обумовленої договором страхування від 20.12.2017 року франшизи в розмірі 2000 гри. з відповідача ОСОБА_6 . В наслідок дій відповідача транспортний засіб марки «Nissan Primera» н.з. НОМЕР_4 , отримав механічні пошкодження. Згідно експертного дослідження судового експерта Рейнюк О.В. № 359/18 від 27.12.2018 року розмір збитків завданих автомобілю марки «Nissan Primera» н.з. НОМЕР_4 , складає 159 718,33 грн.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче судове засідання призначене на 20 червня 2019 року

Ухвалою суду від 20 червня 2019 року підготовче судове засідання відкладено до 15 липня 2019 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідачів та третьої особи.

Ухвалою суду від 15 липня 2019 року підготовче судове засідання відкладено до 15 серпня 2019 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідачів та третьої особи.

Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року закрите підготовче судове засідання , справу призначено до судового розгляду по суті на 17.09.2019 року.

У судовому засіданні 17 вересня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 . підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Посилався на те, що відповідач протиправно відмовив у виплаті страхового відшкодування, оскільки за даними сервісу МТСБ України поліс АМ/1191180 від 27.11.2017 є дійсним та був діючим на момент ДТП. В судове засідання 12 листопада 2019 року не з`явився, надав заяву про слухання справи без його участі.

Представник відповідача ПрАТ «УПСК» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

До суду надійшов відзив представника ПрАТ «УПСК» на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутні правові підстави вважати ДТП, що сталася 07.12.2018 року за участю транспортного засобу ««BMW» н.з НОМЕР_17 під керуванням ОСОБА_3 , страховим випадком та здійснити виплату страхового відшкодування.

В свою чергу, п.п.1.6 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власниками наземних ТЗ називає власників або законних володільців (користувачів на праві власності, оперативного керування, на основі договору оренди або осіб, які правомірно експлуатують ТЗ на інших законних підставах). Відповідно до ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну для їхніх особистих потреб.

Також вказував на те, що відповідач не міг відмовити в укладенні договору страхування, на момент укладення договору не був зобов`язаний перевіряти законність володіння автомобілем. Однак, на переконання відповідача, наявність полісу не свідчить про безальтернативний обов`язок відповідача виплачувати страхове відшкодування.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_3 , 07 грудня 2018 року, в 18-45 годині, керуючи автомобілем «ВМW» н.з НОМЕР_6 по м-н 5 Зарічний в м. Кривий Ріг, в районі е/о №26 /89 , не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, не застосував міри до зменшення швидкості, виїхав за межі проїзної частини та допустив наїзд на перешкоду у вигляді «Бетонної огорожі автостоянки», частина якої розлетілись та завдали механічних пошкоджень автомобілям: «Nissan Primera» н.з. НОМЕР_7 - ОСОБА_2 , «ВАЗ -2110» н.з. НОМЕР_8 - ОСОБА_7 , «ВАЗ-21099 н.з. НОМЕР_9 - ОСОБА_8 , «Nissan Juke» н.з. НОМЕР_10 - ОСОБА_9 , «ВАЗ Калина» н.з.НОМЕР_18, «Hyundai Sonata» н.з. НОМЕР_11 ОСОБА_10 , « КІА Sportage» н.з. НОМЕР_12 ОСОБА_11 , «Nissan Qashgai» н.з. НОМЕР_13 - ТОВ « Сучасна сертифікація моінпенція», «SKODA Super BБ» н.з. НОМЕР_14 - ОСОБА_12 .. Внаслідок ДТП був травмований пасажир автомобіля ОСОБА_4 , вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було спричинено матеріальну шкоду. Своїми діями водій ОСОБА_3 , згідно протоколу, порушив п.п.12.1,12.3 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

16 січня 2019 року постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 було визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вина ОСОБА_13 у скоєнні ДТП є підтвердженою постановою суду у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с.10).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія була застрахована згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», АМ № 2170683 від 21.12.2017 року (а.с. 11).

Пошкоджений в результаті ДТП автомобіль «Nissan Primera» н.з. НОМЕР_15 на праві власності ОСОБА_2 (а.с.8 зворотній бік), який звернувся до відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений 20.12.2018 року транспортний засіб з вини водія ОСОБА_3

Однак, листом від 06.02.2018 відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовило позивачу ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на відсутність для цього законних підстав (а.с.12).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №359/18 від 27.12.2018 року, відповідально до якої сума матеріального збитку автомобілю «Nissan Primera» н.з. НОМЕР_7 , складає 159 718,33 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту складає 195 669,60 грн. (а.с. 12-19).

Не погоджуючись з відмовою у виплаті страхового відшкодування, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом до страховика та ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування стали відомості про те, що автомобіль, був ввезений на митну територію України у митному режимі «Тимчасове ввезення на строк до одного року» з метою особистого користування громадянином ОСОБА_14 (а.с.12).

З позиції відповідача на момент ДТП ОСОБА_3 не був законним володільцем та користувачем транспортного засобу «ВМW» н.з НОМЕР_6 , а тому не був особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована згідно полісу АМ № 2170683 від 21.12.2017 року, що випливає з аналізу норм пунктів 1.4. та 1.6 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому інших підстав для відмові в виплаті страховиком не зазначено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Відповідно до п.1.4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідач посилається на те, що транспортний засіб «ВМW» н.з НОМЕР_6 , ввезений на митну територію України у митному режимі "Тимчасове ввезення", а отже відповідно до п.4 ст. 380 Митного кодексу України, водій ОСОБА_3 на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем вказаного транспортного засобу, у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Судом встановлено, що страхувальником за полісом є ОСОБА_4 , яким забезпечений транспортний засіб «ВМW» н.з НОМЕР_6 .

Укладаючи з даною особою Договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності (поліс АМ /2170683) та приймаючи від ОСОБА_4 страховий платіж, відповідач обізнаний, що страхувальник, є особою, відмінною від тієї, яка тимчасово ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях. За таких обставин, відповідач повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати за наслідками укладення такого договору в контексті принципів цивільного законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язання сторонами.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідач не має законних підстав посилатись на обставини відмінності особи, що ввезла автомобіль на територію України, та особи, яка перебувала за кермом, як на підставу для того, щоб констатувати, що водій ОСОБА_3 , який керував автомобілем у момент ДТП, не є особою, відповідальність якої застрахована згідно з полісом № АМ /1191180.

Крім того, суд зазначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Суд наголошує на тому, що суду не надано доказів визнання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АМ /2170683) недійсним.

Суду також не доведено той факт, що ОСОБА_3 не мав посвідчення водія. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Посилання в постанові від 16 січня 2019 року Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на пояснення ОСОБА_3 , що він не отримував водійського посвідчення не може бути прийнято судом як належний доказ цього факту. Інших доказів суду не надано та клопотань про витребування не заявлено.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Nissan Primera» н.з. НОМЕР_7 , відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100 000, 00 грн., франшиза - 2000,00 грн. (а.с.19).

Відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Таким чином, враховуючи передбачений полісом № АМ/2170683 ліміт відповідальності за шкоду у розмірі 100000, 00 грн., франшизу у розмірі 2000 грн., розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача повинно становити 98 000,00 грн.

Така сума є вартістю з врахуванням ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи 2000 грн. (а.с.12).

Відповідно до положень ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За таких обставин, відповідач неправомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування (в межах доводів відмови в виплаті, які зазначені страховиком, тобто без посилання на відсутність посвідчення водія та належного та допустимого підтвердження цього факту), а відтак, страхове відшкодування має бути стягнуте з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 у розмірі 98 000 грн..

Щодо позовних вимог до ОСОБА_3 слід зазначити наступне:

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), про що зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню грошові кошти у сумі 61 718 (шістдесят одна тисяча сімсот вісімнадцять) грн.33 коп., з яких 59 718, 33 сума матеріального збитку, а 2000 грн. 00 коп. - франшиза.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 993, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_16 ) 98 000 (дев`яносто вісім тисяч) грн. 00 коп. страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_16 ) 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_16 ), грошові кошти у сумі 61 718 (шістдесят одна тисяча сімсот вісімнадцять) грн.33 коп., з яких 59 718, 33 сума матеріального збитку, а 2000 грн. 00 коп. - франшиза.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_16 ) судові витрати у сумі: 617 (шістсот сімнадцять) гривень 00 коп. - витрати на судовий збір.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 18 листопада 2019 року.

Суддя: І. Б. Чайкін