Справа № 454/3043/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

11 січня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Мандрик І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю та поділ спільного майна подружжя,,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом та просить визнати гараж НОМЕР_3, загальною площею 25,3кв. м., що розташований в обслуговуючому кооперативі «Гаражне товариство «КІФ+» по вул. Шевченка 19 А у м. Великі Мости Сокальського району Львівської області, спільною сумісною власністю подружжя її та відповідача та визнати за ними право воласності на даний гараж, по 1/2 частині за кожним.

Свої вимоги мотивує наступним.

З 1976 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі т аза цей час за спільні кошти подружжя та спільними зусиллями вони побудували спірний гараж. Тому, такий є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідач не визнає гараж спільною сумісною власністю та відмовляється подіти такий у добровільному порядку, а тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання позивач не прибула та подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув та не повідомив причин неявки, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зі згоди позивача суд ухвалює у справі заочне рішення.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу ІІ СГ №515937 від 24.11.1976 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.10.1976 року.

Згідно витягу з рішення Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області №112 від 24 червня 2016 року Відповідачу надано у власність земельну ділянку НОМЕР_3 для будівництва індивідуального гаражу, площею 0,0029 га, кадастровий номер НОМЕР_4.

Право власності Відповідача на зазначену вище земельну ділянку стверджується і витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав.

На земельній ділянці НОМЕР_3 для будівництва індивідуального гаражу, площею 0,0029 га, кадастровий номер НОМЕР_4, спільними зусиллями та за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 побудували гараж НОМЕР_3 по вул. Шевченка 19А у м. Великі Мости в обслуговуючому кооперативі «Гаражне товариство «КІФ+», що стверджується технічним паспортом на даний гараж, виданим 07.11.2016 року Червоноградським бюро технічної інвентаризації.

У відповідності до ст. ст. 60, 61, 63 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. ст. 69, 70, 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути грошові суми.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Отже, сімейним законодавством України презюмується, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності, якщо належними та допустимими доказами не буде доведено, що це майно в цілому набуте одним із подружжя за особисті кошти.

Матеріалами справи достеменно встановлено, що сторони за спільні кошти подружжя побудували гараж НОМЕР_3 загальною площею 25,3 кв. м., що розташований в обслуговуючому кооперативі «Гаражне товариство «КІФ+» по вул. Шевченка 19 А у м. Великі Мости Сокальського району Львівської області, а тому зазначений гараж є об'єктом спільної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та підлягає поділу.

Керуючись ст.ст.12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати гараж НОМЕР_3, який розташований в обслуговуючому кооперативі «Гаражне товариство «КІФ+» по вул.Шевченка,19А в м.Великі Мости Сокальського району Львівської області, загальною площею 25,3кв.м, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину гаража НОМЕР_3, який розташований в обслуговуючому кооперативі «Гаражне товариство «КІФ+» по вул.Шевченка,19А в м.Великі Мости Сокальського району Львівської області, загальною площею 25,3кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину гаража НОМЕР_3, який розташований в обслуговуючому кооперативі «Гаражне товариство «КІФ+» по вул.Шевченка,19А в м.Великі Мости Сокальського району Львівської області, загальною площею 25,3кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою до Сокальського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або двадцяти днів з дня отримання копії рішення, якщо воно не було вручене в день його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП:НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 18 січня 2019р.

Головуючий: М. Я. Адамович