Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/809/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.11.2019смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Єгорової Н.І.,

при секретареві: Маковецькій Л.А.,

позивача: ОСОБА_1

за участю представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Савіна Д. ОСОБА_3 ,Андрєєвої О.А ОСОБА_4

третьої особи: ОСОБА_5

представника третьої особи: Каратассо Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка цивільну справу, за правилами загального позовного провадження, за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 , 2015р. народження та ОСОБА_7 , 2010р. народження до об`єднаної територіальної громади Доманівської селищної ради, Миколаївської області, третя особа: ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 , 2015р. народження та ОСОБА_7 , 2010р. народження з позовом до об`єднаної територіальної громади Доманівської селищної ради, Миколаївської області, третя особа: ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те,що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 , що була матір`ю малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Факт смерті ОСОБА_8 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 49 від 06.03.2017 року.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно, до складу якого входить 1/2 частина житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що розташована по АДРЕСА_1 , що належало спадкодавиці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.12.2004 року , № 953.

Інша частина будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.12.2004 року, реєстровий № 951, належала ОСОБА_9 - бабусі ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Юридично будинок було розділено на дві частини, але в натурі долі не виділялися. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проживали у будинку спільно, вели спільне господарство. Після смерті ОСОБА_9 ОСОБА_8 продовжувала проживати в даному будинку.

Дочка ОСОБА_9 , - ОСОБА_5 - відповідач по справі, до нотаріальної контори, у строки, що визначені ст.1270 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини не зверталася.

Позивачка, будучи опікуном дітей та в їх інтересах, звернулася до Доманівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_8 .

Однак, 12 березня 2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

ОСОБА_8 , до дня смерті бабусі ОСОБА_9 постійно проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , але зареєстрована була в с. Богданівка Доманівського району, Миколаївської області. ОСОБА_8 фактично прийняла спадщину, яка залишилася після смерті бабусі, шляхом постійного проживання зі спадкодавцею на час відкриття спадщини. Спадкова справа після смерті ОСОБА_9 не відкривалася, інші спадкоємці заяви про прийняття спадщини не подавали.

Для того, щоб малолітні діти ОСОБА_8 , яка фактично прийняла спадщину після смерті бабусі, але документально не оформила, мали можливість узаконити свої спадкові права після смерті матері, позивачка просить встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_8 з ОСОБА_9 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 .

В судовому засіданні позивач та представник позивача- адвокат Вовчанська Г.С.позовну заяву підтримали повністю та просили її задовольнити .

Представник відповідача Доманівської селищної ради Андрєєва О.А. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи : ОСОБА_5 - адвокат Каратассо Л.Г. та третя особа ОСОБА_5 заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що на час відкриття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_9 її внучка ОСОБА_8 постійно з нею не проживала, про що свідчать пояснення свідків та довідки Богданівської сільської ради, відповідно до відомостей яких, остання була зареєстрована та проживала в с.Богданівка, Доманівського району. Свої заперечення ОСОБА_5 виклала у відзиву на позовну заяву, долученому до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, допитаних в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За правилами ч 6 ст.294 ЦПК України при виникненні спіру про право, справи окремого провадження розглядаються в порядку позовного провадження.

Згідно ч 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що між спадкоємцями за законом виник спір про право.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №49 від 06.03.2017р.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 02 червня 2015р. та свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 09 серпня 2010р.- ОСОБА_8 була матірю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно у виді 1/2 частини житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що розташована по АДРЕСА_1 . Право власності на зазначене майно, ОСОБА_8 набула на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.12.2004р. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, комунальне підприємство Вознесенське міжміське бюро технічної інвентарізації зареєструвало право власності ОСОБА_8 на 1/2 частину будинку, розташованого по АДРЕСА_1 20.04.2005р.

Іншу 1/2 частину будинку, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.12.2004р. прийняла у власність ОСОБА_9 .Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, комунальне підприємство Вознесенське міжміське бюро технічної інвентарізації зареєструвало право власності ОСОБА_9 на 1/2 частину будинку, розташованого по АДРЕСА_1 20.04.2005р.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 .

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно у виді 1/2 частини будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Згідно інформації Доманівської державної нотаріальної контори № 60701-16 від 04.09.2018р. спадкова справа після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилася.

ОСОБА_1 ,яка призначена опікуном малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розпорядженням Доманівської райдержадміністрації від 18 липня 2017р. №150, в інтересах дітей звернулася в нотаріальну контору з заявою про видачу дітям свідоцтв про право на спадщину за законом, яка залишилася після смерті матері.

Постановою від 12 березня 2018р. державним нотаріусом Доманівської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Позивачка вважає, що ОСОБА_8 , будучи внучкою ОСОБА_9 , постійно проживала з бабусею до моменту смерті останньої.

Третя особа - ОСОБА_5 вважає, що ОСОБА_8 не проживала з ОСОБА_9 на час відкриття спадщини.

Аналізуючи письмові докази, надані сторонами по справі, вислухавши пояснення свідків, допитанних в судовому засіданні, судом встановлено наступне.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Доманівської селищної ради народних депутатів від 05.10.1994р. № 76- ОСОБА_9 була призначена опікуном над ОСОБА_8 .

Рішенням виконавчого комітету Доманівської селищної ради № 265 від 28.11.1997р.- призначено опікуном над неповнолітньою ОСОБА_8 , 1989р. народження, її бабусю ОСОБА_9 , прож. в АДРЕСА_1 , так як батько дівчинки помер, мати вихованням дитини не займається, проживає в іншій місцевості, неповнолітня ОСОБА_8 постійно проживає разом з бабусею і дідусем і знаходиться на їх повному утриманні.

Згідно довідки № 112 від 12.12.2018р. Доманівського навчально-виховного комплексу Доманівська загальноосвітня школа 1-111 ступенів №1-центр дитячої та юнацької творчості- Пилипенко С.О. навчалася у Доманівському навчально-виховному комплексаі з 01.09.1995р. по 18.06.2004р.

Відповідно до довідки виконкому Прибузької сільської ради Доманівського району № 766-2 від 08.06.2018р. ОСОБА_8 була зареєстрована з 11.05.2007р. за адресою АДРЕСА_2 . За тією ж адресою були зареєстровані її діти син ОСОБА_7 та донька ОСОБА_6 .

Згідно довідки № 61 від 06.06.2018р. виконкому Прибузької сільської ради Доманівського району станом на квітень 2008р., ОСОБА_8 проживала на території с.Богданівка та навчалася у ПТУ м.Южноукраїнська, про що свідчить витяг з книги погосподарського обліку за 2006-2010рр.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечувала факту реєстрації ОСОБА_8 в с.Богданівка, Доманівського району, але стверджувала, що проживала вона саме в смт.Доманівка разом із бабусею ОСОБА_9 .

Даний факт підтвердили в судовому засіданні свідки, а саме:

Свідок ОСОБА_10 , яка проживає в АДРЕСА_3 , суду пояснила, що ОСОБА_8 проживала разом із бабусею ОСОБА_9 до дня її смерті. Бабуся її виховала. Внучка ОСОБА_8 доглядала за бабусею, приймала участь у її похованні. Іноді ОСОБА_11 їздила до матері в гості в с.Богданівка. Після закінчення школи ОСОБА_11 навчалася в училищі, бабуся допомогала їй продуктами. Свідок проживала з ОСОБА_9 на одній вулиці, постійно спілкувалася з нею як сусідка, тому заначені події у неї відбувалися на очах.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що проживає в АДРЕСА_4 , тому родину ОСОБА_9 знає дуже давно. ОСОБА_9 виховала свою внучку ОСОБА_8 з дитинства. Після закінчення школи ОСОБА_8 доглядала за бабусею, приймала участь у її похованні. Свідок стверджує, що ОСОБА_11 на період навчання в учбовому закладі проживала окремо, а після навчання продовжила проживати біля бабусі. Свідок часто навідувалася в гості до ОСОБА_9 , де постійно бачила ОСОБА_8 . На момент смерті ОСОБА_8 проживала біля бабусі.

Свідок ОСОБА_13 , прож. в АДРЕСА_5 , суду пояснила, що ОСОБА_8 проживала біля бабусі ОСОБА_9 до закінчення школи. Після закінчення школи, вона поїхала навчатися і більше вона її не бачила до дня смерті ОСОБА_9 Їй відомо, що ОСОБА_5 на зимовий період забирала ОСОБА_9 до себе, а навесні бабуся поверталася жити до свого будинку.

Свідок ОСОБА_14 , прож. АДРЕСА_6 , суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_5 Їй відомо, що ОСОБА_9 хворіла та лежала в лікарні. Після лікарні на зимовий період ОСОБА_5 забирала ОСОБА_9 до себе, а потім бабуся поверталася до свого будинку.

Свідок ОСОБА_15 , яка є рідною сестрою ОСОБА_8 , суду пояснила, що після закінчення школи ОСОБА_11 навчалася в учбовому закладі, а тому проживала в різних місцях. Після смерті матері, яка померла в 2012р. ОСОБА_11 проживала в смт.Доманівка. Після смерті матері вони обидві прийняли спадщину. На момент смерті бабусі вони обидві перебували в м.Одеса. У 2007-2008рр. ОСОБА_11 навчалася в м.Арбузинка. На похорони до бабусі вони їздили із с.Богданівка.

Згідно довідки Богданівської сільської ради № 128 від 15.02.2016р., на дослідженні якої наполягала представник третьої особи, ОСОБА_16 ОСОБА_17 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 проживала та була зареєстрована з 20.06.1996р. за адресою АДРЕСА_2 та була знята з реєстрації у звязку зі смертю. За тією ж адресою на день смерті були зареєстровані та проживали донька ОСОБА_8 та донька ОСОБА_16 ОСОБА_18 , які проживають там по теперешній час.

Відповідно до довідки 728 від 23.05.2018р., виданої виконкомом Доманівської селищної ради ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , дійсно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_4 з 22.08.1955р. до дня смерті. Згідно будинкової книги разом з померлою зареєстрованих не було.

Аналізуючи досліджені довідки сільських рад, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 , яка є внучкою ОСОБА_9 та власницею 1/2 будинку, розташованого по АДРЕСА_1 см АДРЕСА_5 на момент смерті бабусі ОСОБА_9 постійно проживала з нею за зазначеною адресою без реєстрації.

Виконком Богданівської сільської ради підтвердив, що ОСОБА_8 була зареєстрована з 11.05.2007р. за адресою в АДРЕСА_2 . Однак, сільська рада не стверджує, що маючи реєстрацію ОСОБА_8 проживала в зазначеному населеному пункті.

Факт проживання ОСОБА_8 разом із спадкодавцем ОСОБА_9 в смт.Доманівка підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які проживали з померлою ОСОБА_9 на одній вулиці досить тривалий час. Зазначені свідки не є зацікавленими особами, так як не перебувають у дружніх стосунках із учасниками справи.

Пояснення свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які перебувають у дружніх стосунках із ОСОБА_5 , суд бере під сумнів, оскільки в будинку ОСОБА_9 вони не бували, а всі події знають зі слів останньої. Крім того, їх пояснення стосуються більше ОСОБА_9 , яку вони іноді бачили у доньки ОСОБА_5 .

Що стосується пояснень ОСОБА_19 , допитанної в якості свідка, яка є рідною сестрою ОСОБА_11 , суд також оцінює їх з критичної точки зору, оскільки вона є зацікавленою особою.

Відомості, зазначені у довідці Богданівської сільської ради №61 від 06.06.2018р.,про те, що ОСОБА_8 у квітні ІНФОРМАЦІЯ_7 . проживала в с.Богданівка та запис у погосподарській книгі за цей період, не спростовує факту постійного проживання ОСОБА_8 разом із бабусею ОСОБА_9 на момент її смерті, а саме станом на 28.04.2008р., оскільки інформація підтверджує окремий факт- один місяць, що недостатньо для спросутвання факту постійного проживання, який виходить за межі шести місяців, як передбаченого правилами Житлового Кодексу.

За правилами ст.71 ЖК Української РСР періоди навчання вважаються тимчасовим виїздом з постійного місця проживання .

Беручи до уваги, зазначені норми Житлового Кодексу, виїзди ОСОБА_8 на навчання за межі смт.Доманівка, про які в судовому засіданні повідомили свідки, є тимчасовим відлученням з постійного місця проживання..

Отримання однією із доньок, а саме ОСОБА_5 , допомоги на поховання за померлу ОСОБА_9 у Пенсійному фонді України, про що свідчить довідка Пенсійного фонду № 2120/04 від 18.06.2018р., не спростовує факту проживання ОСОБА_8 з бабусею та участі її у похованні бабусі.

Відомості, викладені в довідці Богданівської сільської ради № 128 від 15.02.2016р. про те, що станом на 12 березня 2012р., тобто на момент смерті ОСОБА_20 , ОСОБА_8 була зареєстрована та проживала в с.Богданівка не мають суттевого значення для справи, оскільки суд встановлює факт проживання ОСОБА_8 станом на 2008р., тобто на момент смерті ОСОБА_9 .

Таким чином, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає доведеним факт постійного спільного проживання ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 на момент відкриття спадщини.

Оскільки після смерті ОСОБА_8 залишилися малолітні діти, які за законом мають право на спадщину після смерті матері, а інші спадкоємці своєчасно не звернулися за оформленням спадкових прав, а встановлення даного факту, необхідно для оформлення спадкових прав, який неможливо підтвердити документально, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 76, 133, 141, 258, 264,265,294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 , 2015р. народження та ОСОБА_7 , 2010р. народження - задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_8 , 1989р. народження разом з ОСОБА_9 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Н. І. Єгорова