справа № 489/4681/19
провадження №2-з/489/30/19
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши в залі суду м. Миколаєва заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача в які просить суд стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики (за борговою розпискою) від 11.06.2019 в сумі 711000,00 грн., 3% річних у сумі 3 097,23 грн. за договором позики від 11.06.2019, інфляційні збитки в сумі 711,00 грн., пеню в розмірі 17726,30 грн. та судові витрати по справі.

Після подання позовної заяви до суду позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби Камаз, модель 53215, 2004 року, та транспортний засіб Volvo, модель FH 12, 1997 року, які згідно інформації з Єдиного державного реєстру МВС зареєстровані на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що згідно договору позики відповідач винен їй сплатити 732534,53 грн. та в добровільному порядку борг не повертає. Тому вона просить накласти арешт на належні йому транспорті засоби, так як невжиття заходів забезпечення ускладнить виконання рішення суду, у разі його ухвалення на її користь.

Згідно із змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 02.12.2006).

До видів забезпечення позову законом віднесено зокрема накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК).

Враховуючи, що заява про забезпечення позову в достатній мірі є обґрунтованою, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, а зазначені позивачем підстави та вид забезпечення позову є спірними з пред`явленими вимогами та обраний вид забезпечення позову не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на транспортні засоби Камаз, модель 53215, 2004 року, та транспортний засіб Volvo, модель FH 12, 1997 року, які згідно інформації з Єдиного державного реєстру МВС зареєстровані на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Встановити, що заходи забезпечення позову ОСОБА_3 , передбачені цією ухвалою, діють до розгляду справи по суті.

Копії ухвали направити сторонам для відома та для виконання до Регіонального сервісного центру Миколаївської області МВС України (місцезнаходження: м.Миколаїв, пров.Транспортний 1-а/1).

На підставі частини першої статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02.12.2019

Суддя І.В. Коваленко