ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/836/19 Номер провадження 22-ц/814/2515/19Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

За участю секретаря судового засідання: Зеленської О.І.,

Скаржника ОСОБА_1 ,

Представника виконавчої служби Тихонової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Полтаві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сиромятнікової Тетяни Олександрівни та державного виконавця Янко Владислава Юрійовича

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 07 серпня 2019 року, постановлену 07 серпня 2019 року у період часу з 11:07:34 від 11:15:59 год. під головуванням судді Яковенко Н.Л.,-

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій, просив визнати бездіяльність державного виконавця Київського районного ВДВС м. Полтава Сиромятнікової Тетяни Олександрівни неправомірною, такою, що порушує його права.

Уточнивши 08 липня 2019 року заявлені вимоги, просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Янко Владислава Юрійовича.

Підстави звернення зі скаргою вмотивовував тим, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 березня 2019 року в справі № 552/836/19 на його користь стягнуто з ТОВ «Варан 2016» заборгованість по заробітній платі в сумі 25708,21 гривні. Ним отриманий виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання Київським ВДВС м. Полтави Головного ТУЮ в Полтавській області. Рішення не виконано. Вважає, що державний виконавець не вживає належних до виконання дій.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 серпня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сиромятнікової Тетяни Олександрівни відмовлено.

З даною ухвалою не погодився скаржник ОСОБА_1 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити заявлені ним вимоги.

Апелянт вважає таке рішення суду необгрунтованим, вказуючи на те, що судом не у повній мірі встановлені обставини справи, а саме той факт, що боржник має майно, яке підлягає арешту.

Окрім цього, вказує на те, що суд вирішив питання про правомірність бездіяльності державного виконавця Сиромятнікової Т.О., у той час як в уточненій скарзі він просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Янка В.Ю.

Київський ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 07 серпня 2019 року без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 березня 2019 року, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ТОВ «Варан-2016» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 25708, 21 гривня, середній заробіток в сумі 7718,20 гривень за час затримки розрахунку із працівником по заробітній платі за період з 17 грудня 2018 року по 11 лютого 2019 року, вирішено питання про судові витрати.

Виданий на підставі цього рішення у справі №552/836/19 виконавчий лист пред`явлений до примусового виконання ОСОБА_1 і перебуває на виконанні у Київському відділі ДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області.

Відмовляючи у задоволенні вимог скаржника, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем Сиромятніковою Т.В., в провадженні якої знаходиться виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого документа, в межах зведеного виконавчого провадження вчинено належні дії та заходи, зокрема: виявлено майно боржника, на яке накладено арешт та яке передано на реалізацію, накладено арешт на грошові кошти боржника та все майно.

Вирішуючи питання обґрунтованості такого висновку місцевого суду, апеляційний суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем Сиромятниковою Тетяною Олександрівною в межах зведеного виконавчого провадження №58006735 вчинено ряд заходів з примусового виконання судового рішення відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: виявлено майно боржника ТОВ «Варан 2016», на яке накладено арешт та яке передано на реалізацію; накладено арешт на грошові кошти боржника та все майно.

Окрім цього державний виконавець звернулася до органів поліції та ініціювала питання про внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Поряд з цим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 , подавши уточнену скаргу, оскаржив бездіяльність виключно державного виконавця Янко Владислава Юрійовича у зведеному виконавчому провадженні №59005817, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, а саме: на підставі виконавчих листів та судових наказів Київського районного суду м. Полтави, виданих у цивільних справах, вимог ГУ ДФС у Полтавській області, постанов Управління держпраці у Полтавській області, постанов Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС також передбачено частиною першою статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до приписів статті 30 цього ж Закону виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Отже, при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких указані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів. Для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження вимагається наявність підстав для завершення виконавчого провадження, а таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову.

Водночас цим законом не передбачено порядку розгляду скарг щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій та адміністративних органів.

У зведеному виконавчому провадженні виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця при виконанні зведеного виконавчого провадження не визначено.

У статті 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.

Згідно з положеннями частини першої цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У частині п`ятій цієї ж статті передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто частина п`ята статті 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, та інших адміністративних органів , у такому випадку застосовується частина перша статті 287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним й справах № 906/530/17, № 927/395/13, № 660/612/16-ц та ін.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали Київського районного суду м. Полтави від 07 серпня 2019 року та закриття провадження у справі.

Оскільки апелянт звільнений від сплати судового збору, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.4, ст. 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 07 серпня 2019 року - скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сиромятнікової Тетяни Олександрівни закрити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції віднести за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 листопада 2019 року.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак