П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року місто Київ

справа № 761/15949/17

апеляційне провадження № 22-ц/824/915/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Південний фінансовий партнер", подану представником Гуком Олексієм Олеговичем, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Південний фінансовий партнер", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зима Наталія Федорівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 вересня 2013 року між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "Славтрейд Агро" укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 20 000 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту, на строк до 24 березня 2015 року.

9 жовтня 2013 року у забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ПАТ "Фідобанк" та ОСОБА_2 укладено два іпотечні договори № 459Ю-7, № 459Ю-8, за умовами яких іпотекодавець передала банку належне їй на праві власності нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

12 квітня 2017 року у зв'язку з тим, що ТОВ "Славтрейд Агро" порушило умови кредитного договору, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано ТОВ "Південний фінансовий партнер", в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на належне ОСОБА_2 нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що ТОВ "Південний фінансовий партнер" не є стороною кредитних правовідносин, а тому не набуло право звернення на предмет іпотеки; повідомлення про порушення забезпечувального обтяженням зобов'язання боржник не отримувала; сума заборгованості була спірною, оскільки в господарському суді знаходиться спір щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, а тому виконавчий

напис вчинено з порушенням встановленої процедури, позивач просила суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 до ТОВ "Південний фінансовий партнер", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зима Наталія Федорівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. 12 квітня 2017 року № 1199, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 459Ю-7 від 9 жовтня 2013 року, № 459Ю-8 від 9 жовтня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 459Ю від 25 вересня 2013 року, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ "Південний фінансовий партнер" на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640 грн.

У поданій апеляційній скарзі представник ТОВ "Південний фінансовий партнер" - Гук О.О., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що під час вчинення виконавчого напису нотаріус не повинен встановлювати права та обов'язки сторін, а має лише перевірити наявність необхідних документів, що і було зроблено приватним нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису; спір щодо заборгованості існував лише між ТОВ "Південний фінансовий партнер" та ТОВ "Славтрейд Агро", стороною якого ОСОБА_2 не була, а тому дана обставина не впливає на спірні правовідносини.

Відзиви на апеляційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Представник ТОВ "Південний фінансовий партнер" - Гук О.О. апеляційну скаргу підтримав з наведених в ній підстав.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зима Н.Ф. в суд апеляційної інстанції не з'явилася, надіслала клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 25 вересня 2013 року між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "Славтрейд Агро" укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 20 000 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту, на строк до 24 березня 2015 року. зі змінюваною процентною ставкою, яка не може перевищувати 30 % річних.

9 жовтня 2013 року між ПАТ "Фідобанк" та ОСОБА_2, у забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, укладено два іпотечні договори № 459Ю-7, № 459Ю-8, за умовами яких іпотекодавець передала банку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: групу будівель загальною площею 4 633,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

25 березня 2015 року між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "Південний фінансовий партнер" укладено договір про відступлення прав за договорами забезпечення, відповідно до умов якого ПАТ "Фідобанк" відступив, а ТОВ "Південний фінансовий партнер" набув усі права вимоги за договорами іпотеки від 9 жовтня 2013 року № 459Ю-7, № 459Ю-8.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору, 7 грудня 2015 року та 15 лютого 2016 року ТОВ "Південний фінансовий партнер" на адресу позивача були надіслані вимоги

про повернення кредиту у сумі 32 386 982 грн. 68 коп. та намір звернути стягнення на іпотечне майно.

12 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. вчинено виконавчий напис № 1199 за яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - будівель загальною площею 4 633,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1,за договором іпотеки № 459Ю-8, в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ "Південний фінансовий партнер" за період з 25 вересня 2013 року по 15 лютого 2016 року у розмірі 19 999 997 грн. 28 коп. простроченого боргу за основним договором, 2 480 398 грн. 96 коп. заборгованості по процентам за користування кредитною лінією та 9 906 586 грн. 44 коп. пені за період з 25 березня 2015 року по 14 лютого 2016 року.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, після укладення між ПАТ "Фідобанк" та ТОВ "Південний фінансовий партнер" договору про відступлення прав за договорами забезпечення, відбулось одиничне, тобто сингулярне правонаступництво. З цього часу ТОВ "Південний фінансовий партнер" стало новим кредитором позивача.

У ст. 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).

Отже, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком.

Згідно з п. 1 Переліку по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально

посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Разом із тим, відповідно до Правової позиції Верховного Суду України висловленої у справі № 6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості. Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Як убачається з матеріалів справи, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, в провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом ТОВ "Південний фінансовий партнер" до ТОВ "Славтрейд Агро", ТОВ "Компанія Агровей" про стягнення заборгованості у розмірі 32 750 983 грн. 98 коп. за кредитним договором від 25 вересня 2013 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню у зв'язку з наявним спором щодо суми стягнення за кредитним договором, а тому заборгованість є спірною.

Доводи апеляційної скарги про те, що спір щодо заборгованості за кредитним договором існував лише між ТОВ "Південний фінансовий партнер" та ТОВ "Славтрейд Агро", стороною якого ОСОБА_2 не була, а тому не впливає на спірні правовідносини, є необґрунтованими, оскільки за наслідками такого спору встановлюється реальна сума грошового зобов'язання боржника, що безпосередньо впливає на обсяг відповідальності позивача, як майнового поручителя.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Південний фінансовий партнер", подану представником Гуком Олексієм Олеговичем, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 5 березня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова