Справа № 209/3047/18
Провадження № 2/209/327/19
09 січня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
за участі секретаря Герасимчук І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування адміністрація Дніпровського району Камянської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить: позбавити відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дочки, щомісячно.
В обґрунтування позову зазначила, що з 2010 року вона та ОСОБА_2 проживали однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Деякий час вони проживали за місцем реєстрації ОСОБА_2, а потім в орендованому житлі. 28 травня 2011 року в них народилася дочка ОСОБА_3, в актовому записі про народження якої відповідач був записаний батьком дитини. З 2013 року вони припинили спільне проживання, відповідач виїхав за межі України та припинив будь-яке спілкування з нею та дочкою. Протягом пяти років відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не піклується про її здоровя, освіту та розвиток. Вона одна займається матеріальним утриманням дочки, її здоровям, освітою та розвитком. Вона разом з дочкою мешкає у квартирі своєї матері за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ТОВ ЕРЦ КП» м. Камянське від 01 вересня 2018 року. Відповідач був неодноразово засуджений за корисливі злочини, в тому числі до покарання у вигляді позбавлення волі. Останній раз ОСОБА_2 був засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська до покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Їй стало відомо, що з 10 лютого 2014 року ОСОБА_2 перебуває у розшуку, як особа, що ухиляється від виконання вироку суду, що підтверджується довідкою Дніпровського ВП Камянського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 05 вересня 2018 року та витягом з реєстру осіб, які переховуються від органів влади. Розпорядженням адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради від 21 вересня 2018 року № 140-р визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з матірю за адресою: АДРЕСА_2. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками, не піклується про свою малолітню дочку, не забезпечує її продуктами харчування, медичним оглядом, лікуванням, не надає матеріального утримання, тобто не виконує передбачені законом зобовязання по вихованню дитини. Тривалість невиконання відповідачем своїх батьківських обовязків, злочинний спосіб життя, який він веде, перебування його у розшуку за ухилення від виконання вироку суду, проживання окремо від дитини на протязі 5 років та повна байдужість до дочки не залишає сподівань на те, що відповідач в майбутньому буде виконувати свої батьківські обовязки. Посилаючись на норми Конституції України та Сімейного кодексу України, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не заявив та не подав відзив на позовну заяву.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Від заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, голови адміністрації ОСОБА_5 до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника Органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради (а.с. 43), до якої також доданий висновок Органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності представника третьої особи та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Позивач ОСОБА_1 у вступному слові стисло виклала зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Також пояснила суду, що вона та відповідач проживали однією сімєю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу. 28 травня 2011 року в них народилася дочка ОСОБА_3. ОСОБА_2, за його заявою, був записаний батьком дитини у актовому записі про народження та у свідоцтві про народження. Після народження дитини вони два роки проживали однією сімєю, вели спільне господарство. 04 липня 2013 року відповідач виїхав до м. Москва, начебто, на заробітки. Два чи три місяці вони ще спілкувалися, ОСОБА_2 двічі надсилав гроші для дитини, а з вересня 2013 року спілкування між ними припинилося. Де в теперішній час перебуває відповідач, їй невідомо. Батьки відповідача інколи дарували дитині подарунки, але матеріальну допомогу на утримання дитини вони не надавали. ОСОБА_2 був засуджений і повинний був відбувати покарання у вигляді позбавлення волі, але він залишив Україну і майже 5 років знаходиться в розшуку, його місце перебування невідомо. З 2013 року ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні їх дочки ОСОБА_3, не надає матеріальну допомогу на її утримання, не цікавиться життям дитини. Вона, позивач, не працює, матеріальну допомогу їй надають її родичі. Вона не бажає, щоб дочка мала прізвище батька, який не цікавиться своєю дитиною, і просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання дитини.
Вислухавши вступне слово позивача, показання свідка ОСОБА_6, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 15 вересня 2011 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 452 від 15 червня 2011 року (а.с. 11).
Розпорядженням голови адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради від № 40-р від 12 вересня 2018 року (а.с. 16), за зверненням ОСОБА_1, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матірю ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_4.
Як пояснила в судовому засіданні позивач, з 2010 року до липня 2013 року вона та ОСОБА_2 проживали однією сімєю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу. У липні 2013 року відповідач виїхав на заробітки до м. Москва і більше в Україну не повернувся. Їх малолітня дочка ОСОБА_3 проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач з 2013 року матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, не цікавиться життям, навчанням та здоровям дитини, протягом пяти років не зустрічався з дитиною. Відповідач неодноразово був засуджений, останній раз засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі.
Згідно довідки № д-2/о-з від 05 вересня 2018 року Дніпровського ВП Камянського ВП ГУНП в Дніпропетровської області (а.с. 14), відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 10 лютого 2014 року, згідно ухвали суду, перебуває у розшуку та є особою, яка переховується від органів влади, що підтверджується витягом із офіційної бази МВС України (а.с. 17).
Те, що відповідач з 2013 року не мешкає в України, не спілкується із своєю дочкою ОСОБА_3, не цікавиться її життям, навчанням, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, який надав показання про те, що він знайомий із сторонами у справі, знає, що в них є дочка ОСОБА_4, якій виповнилося сім років. Йому відомо, що ОСОБА_2 неодноразово засуджувався, а останні пять років його немає в України, бо він перебуває у розшуку і не хоче повертатися в Україну. Йому відомо, що відповідач жив в Російській Федерації в Краснодарському краї. ОСОБА_2 не виховує дитину, не знає, де вона навчається, не надає матеріальну допомогу на утримання дочки.
Згідно характеристики, вих.№ 163, та довідки, вих. № 160, що надані 05 жовтня та 01 жовтня 2018 року директором «Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1» с. Іванів Калинівського району Вінницької області (а.с. 46, 47), малолітня ОСОБА_3 навчається у 1-Б класі даної школи з 24 вересня 2018 року, батько у вихованні дитини участі не бере.
Таким чином, судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом з позивачем ОСОБА_1, знаходиться на її утриманні та вихованні. Позивач піклується про стан здоровя дитини, її фізичний та духовний розвиток, забезпечує малолітній дочці гідні умови для існування та навчання. Відповідач ОСОБА_2 не цікавиться життям, навчанням, здоровям та інтересами дочки, не приймає ніякої участі в її вихованні та утриманні.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до своєї малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належним умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.
Згідно висновку Органу опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради від 24 квітня 2018 року № 6-ІІ/986 (а.с.44-45), з урахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини від 12 грудня 2018 року, та з метою захисту інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району Камянської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відношенні малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Враховуючи те, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню дитини, та приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що відповідача належить позбавити батьківських прав у відношенні його малолітньої дочки ОСОБА_3.
Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини, і одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно ст. 180, ч.3 ст. 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною 5 ст. 183 СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Суд вважає, що відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення нею повноліття.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір за вимогами про позбавлення батьківських прав, а також стягнути судовий збір на користь держави за вимогами про стягнення аліментів.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280 - 282 ЦПК України, суд,
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування адміністрація Дніпровського району Камянської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що є підставою для внесення відповідних змін до актового запису № 452 від 15 червня 2011 року про народження дитини.
Повне судове рішення буде складено 17 січня 2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.