печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6152/19-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за його позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківни про скасування нотаріальної дії,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 08 лютого 2019 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді від 28 лютого 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

04 березня 2019 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно: нежитлові приміщення з № 1 по № 21 (групи приміщень № 13, літера А), загальною площею 536, 5 кв м, що знаходяться у будинку АДРЕСА_1.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, тобто на майно є предметом спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз'яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об'єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що у зв'язку із тим, що після визнання недійсною довіреності, посвідченої 24 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д. Г., позивач одразу звернеться з позовом про визнання недійсним іпотечного договору від 04 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Папушею І. І., який був підписаний ОСОБА_6 від імені ОСОБА_2. на підставі спірної довіреності, тому є підстави побоюватися, що теперішній власник майна може знову провести незаконні реєстраційні дії з майном, що у подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішень судів.

Із змісту позовної заяви, додатків до неї, а також власне із заяви про забезпечення позову, вбачається, що предметом спору у даній справі є скасування, внаслідок недійсності, довіреності, посвідченої 24 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григоря Д. Г., якою ОСОБА_6 набув повноважень представника ОСОБА_2 та уклав іпотечний договір від 04 жовтня 2018 року.

Відповідно майно, на яке просить сторона позивача у своїй заяві про забезпечення позову накласти арешт, не є предметом позову, спір, що розглядається у даній справі стосується вказаного нерухомого майна опосередковано.

Таким чином, оскільки не можуть бути вжиті заходи забезпечення позову у спорі, передбачені статтею 150 ЦПК України, стосовно майна, що не є його предметом, у задоволенні заяви представника позивача слід відмовити.

У своїй заяві про забезпечення позову стороною позивача зазначено про намір звернутися із позовом про визнання недійсним іпотечного договору, предметом якого є вищевказані об'єкти нерухомого майна, укладеного представником на підставі довіреності, що оскаржується, після набрання законної сили судовим рішенням у даній справі. Тому слід зазначити, що звернутися із заявою про вжиття заходів забезпечення позову щодо майна, що є предметом спору, учасник справи може як до, так і після подання позовної заяви з вимогами саме щодо такого майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за його позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківни про скасування нотаріальної дії.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя І. В. Литвинова