Справа № 265/4174/19
Провадження № 2/265/1373/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 листопада 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Муратової Д.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.07.2012 року у розмірі 40320, 26 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.07.2012 року з відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. У порушення ст.ст. 526,527,530 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість в загальній сумі 40320,26 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 1499,54 грн., 34824,52 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1600 грн. - заборгованості за пенею та комісією, а також 500 грн. штраф (фіксована складова); 1896,20 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 20.07.2012 року в розмірі 40320,26 гривень та судовий збір у розмірі 1921 грн.

Представник позивача надав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутністі та винесення заочного рішення у справі. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та публікацією судових викликів на офіційному веб-сайті "Судова влада", тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

На підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою суду від 13 серпня 2019 року судом витребувано у АТ «ПриватБанк»: оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, складеної ОСОБА_1 ; докази на підтвердження повідомлення ОСОБА_1 про зміну (підвищення) процентної ставки за договором б/н від 20.07.2019 р. та, у разі наявності, надати додаток до договору, яким встановлено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу; відомості щодо строку дії платіжної картки згідно вказаного кредитного договору; виписку з банківського рахунку.

04 листопада 2019 року від представника позивача до суду надано: копію анкети-заяви позичальника, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої ОСОБА_1

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.07.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ОСОБА_1 договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду з умовами договору кредиту, підписавши останній та заяву. Таким чином, судом встановлено, що при укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов`язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договорів. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Згідно з Правилами користування платіжною карткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на платіжній картці. За користування Кредитом Банк нараховує відсотки у розмірі встановленими Тарифами Банку, із розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно з п.2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100 грн. Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

За змістом Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Строк дії картки вказаний на картці (місяць, рік). Після настання зазначеного на картці терміну її дії банком випускається картка на новий термін, згідно діючих тарифів.

Обставини щодо укладення кредитного договору та отримання кредитних карток відповідачем не спростовуються, та підтверджуються паспортними даними, які ОСОБА_1 особисто засвідчував при укладанні договору, випискою по картковим рахункам.

Таким чином, АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а відповідач, в свою чергу порушив свої зобов`язання перед банком.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням визнається право відношенням, на підставі якого одна сторона боржник зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майна, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші право чини відповідно до ст.11 ЦК України.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У разі порушення зобов`язань відповідно до ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора зобов`язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов`язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.

Згідно до ч.1. ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до кредитного договору відповідач зобов`язався виконувати погашення кредиту в порядку та строки відповідно до договору.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач має загальну заборгованість, яка утворилася за кредитним договором від 20.07.2012 року станом на 30.04.2019 року у розмірі 40320,26 гривень, а саме: 1499,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 34824,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1600,00 грн. нарахована пеня та комісія; 500 грн. штраф (фіксована складова); 1896,20 грн. штраф (процентна складова).

З огляду на наведе, суд вважає доведеними та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 1499,54 грн., що становить заборгованість за тілом кредиту.

В частині вирішення позовних вимог щодо стягнення пені та штрафів суд виходить з наступного.

Суд вважає, що до правовідносини, що склались між сторонами необхідно також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року.

Відповідно до преамбули Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно ст.1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

В пункті 5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов`язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції Кабінет Міністрів прийняв Розпорядження № 1275р в редакції від 02.12.2015 року, яким затвердив Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Згідно п.20 ч.1 Додатку до Розпорядження КМУ № 1275р в редакції від 02.12.2015 року, м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає у м. Маріуполі, а тому на нього розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст.11 Прикінцевих та перехідних положень визначено, що термін дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Даний Закон набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, опублікований 14 жовтня 2014 року в газеті «Голос України» №197.

Аналізуючи вказаний Закон, суд приходить до висновку, що позивач не мав права нараховувати відповідачу пеню та штрафи на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором б/н від 20.07.2012 року, тому суд відмовляє позивачу в цій частині. А саме, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача - 1600,00 грн. - нарахованої пені та комісії; 500 грн. штрафу (фіксована складова); 1896,20 грн. штрафу (процентна складова).

Щодо стягнення нарахованих процентів суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разу укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається з заяви - анкети ОСОБА_1 про видачу кредиту, позичальник погодився з Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді і який підписав без застережень.

За таких обставин, позивачем надані підтвердження про запропоновані відповідачу умови оплати процентів за користування кредитним коштами, а тому документи, які наявні в матеріалах даної справи та містять підпис відповідача, можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20 липня 2012 року шляхом підписання заяви- анкети.

Наведене дає підстави для висновку, що вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами підтверджені позивачем шляхом надання відповідних письмових доказів.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1045 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нарахувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права і інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового забезпечення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12-ц, по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нарахувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Таким чином, суд вважає, що заборгованість по процентам може бути стягнута тільки в межах строку дії кредитної картки, який за даними банку, встановлений до липня 2015 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 20 липня 2012 року, заборгованість боржника по процентам станом на 31 липня 2015 року становила 2105, 27 грн. і саме ця заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк».

У ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Суд вважає, що боржник ОСОБА_1 повинен був діяти добросовісно у договірних відносинах і, користуючись кредитним коштами повинен був оплачувати проценти, узгоджені з АТ КБ «Приватбанк», оскільки зі справи вбачається, що при пред`явлення позову банк подав суду розрахунок заборгованості, анкету- заяву, з яких убачається, що ОСОБА_1 у липня 2012 року отримав за його заявою кредитну картку зі строком дії до липня 2015 року, регулярно користувався карткою, знімав кошти через термінали самообслуговування, здійснював інші операції, у тому числі, погашав кредит.

Таким чином, оскільки відповідач умови кредитного договору не виконує, з останнього підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором за № б/н від 20.07.2012 р. в розмірі 1499,54 грн. - заборгованості за тілом кредиту та заборгованість по процентам станом на 31 липня 2015 року, що становить 2105, 27 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2019 року № 2629-VIII, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складає 1921,00 гривень.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1921, 00 гривень.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у загальному розмірі 3604,81 гривень.

Таким чином, з цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 171,70 гривень, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» по сплаті ним судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 13, 18, 76, 81, 141, 247, 263,265 ЦПК України, 257-259, 264, 509, 530, 533, 554, 559, 526, 611, 625, 629, 638, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 20.07.2012 року в розмірі 3604 (три тисячі шістсот чотири) гривень 81(вісімдесят одна) копійок, а також судовий збір у розмірі 171,70 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію, щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судова влада України http://court.gov.ua/sud0538/.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» , юридична адреса: м.Київ, вул.Грушевського, буд. 1Д, , р/р № НОМЕР_1 , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

Суддя: І. Г. Мельник