РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Троценко Т. А.

при секретарі: Корнієнко М. Е.

за участі представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

представника органу опіки та піклування: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовами:

-ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Бердянський міський відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

-За зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення порушень прав користування житловим приміщенням, вселення в житловий будинок,

Встановив:

25. 11. 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що йому на праві власності належить житловий будинок № 27 по вул. Толстого в м. Бердянську Запорізької області.

10. 03. 2004 року він уклав шлюб з відповідачкою, від якого народився син ОСОБА_6 14. 10. ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наприкінці липня 2012 року подружні відносини з ОСОБА_5 були припинені, відповідачка в добровільному порядку забрала своє майно та виїхала на інше місце проживання до своїх батьків.

10. 08. 2012 року шлюб між ними припинено на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду.

З огляду на те, що з 21 липня 2012 року, тобто більше року відповідачка без поважних причин не мешкає в будинку, він просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги і просить задовольнити, пояснив, що після того, як він застав у себе вдома іншого чоловіка зі своєю дружиною, вона забрала речі і разом з дитиною пішла жити до своїх батьків. Він замінив замки на вхідних дверях після того, як відповідачка покинула будинок, не перешкоджав їй забирати речі, але вона приходила і вчиняла скандали, викликала працівників міліції. Спочатку вона вивезла особисті речі, а восени приїздила і вивезла меблі, які їй були потрібні.

Він не заперечує, щоб їх син був прописаний у нього в будинку, але проти того, щоб в ньому жила відповідачка.

Відповідачка ОСОБА_5 звернулася із зустрічним позовом, у якому просить усунути їй перешкоди в користуванні житловим будинком, вселити її разом з сином ОСОБА_6, зобовязати ОСОБА_6 надати їй ключі від житлових та нежитлових кімнат і не перешкоджати жити в ньому разом з дитиною.

В судовому засіданні вказала, що її виселення з будинку не було добровільним, про що свідчать її звернення до працівників міліції, будинок вона будувала разом з чоловіком протягом сумісного життя, в ньому є її частка, і вона бажає нею користуватись, оскільки в неї відсутнє інше місце помешкання.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що оскільки права дитини бути зареєстрованим в житловому приміщенні разом з одним з батьків не порушується, ОСОБА_4 не наполягає на знятті з реєстрації неповнолітнього сина, стосунки між сторонами є неприязненими, то віддала вирішення питання щодо позовів сторін на розсуд суду.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_4 і часткового задоволення позову ОСОБА_5 з наступних підстав.

Як вбачається з копії договору дарування від 18.07. 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстр № 25078, ОСОБА_4 на праві власності належить житловий будинок № 27 по вул. Толстого в м. Бердянську Запорізької області.

Судом встановлено, що 10. 03. 2004 року по 10. 08. 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син ОСОБА_6, 14. 10. ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_5 згідно відмітки в паспорті значиться зареєстрованою у спірному домоволодінні з 11. 08. 2010 року та проживала в ньому до кінця липня 2012 року, ці обставини сторонами не оспорюються, разом з батьками мешкав неповнолітній ОСОБА_6, що підтверджується довідкою вуличного комітету № 31 м. Бердянська.

З постанов про відмову в порушенні кримінальної справи від 14. 03. 2012 року, постанови судді Бердянського міськрайонного суду від 05. 04. 2012 року вбачається, що починаючи з вказаного часу стосунки між подружжям погіршились, наслідок чого в липні 2012 року ОСОБА_5 покинула будинок № 27 по вул. Толстого в м. Бердянську.

Той факт, що ОСОБА_5 добровільно покинула будинок і вивезла усі належні їй речі підтверджено показаннями свідків ОСОБА_8, який пояснив, до в липні 2012 року на прохання ОСОБА_5 допомагав їй грузити її особисті та дитячі речі, меблі в мікроавтобус, при цьому ОСОБА_4 в будинку не було.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили показання ОСОБА_8, вказали, що ОСОБА_5 безперешкодно вивозила речі, меблі з житлового будинку, у якому до цього часу мешкала разом з ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він, як дільничий уповноважений Бердянського МВ УМВС України в Запорізькій області займався розглядом скарг ОСОБА_5 протягом того часу, як вона мешкала в будинку, це були сімейні скандали, ОСОБА_4 попереджали про припинення протиправної поведінки.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що зі слів ОСОБА_5 знав, що чоловік їй телефонував, щоб вона забрала свої речі з будинку, інакше він змінить замки, вона приходила і забирала те, що їй було потрібно.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що зі слів доньки їй відомо, що ОСОБА_4 закрив двері в будинок і не пускав її, вона переїхала з дитиною жити в інше приміщення, скаржилась, що чоловік поміняв замки на дверях, після чого вона зверталася до органів міліції.

Допитаний в порядку судового доручення свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що він відпочивав влітку 2012 року в будинку ОСОБА_4 і при ньому була ситуація, коли ОСОБА_5 просилась в будинок, але колишній чоловік її не пустив.

Свідок ОСОБА_15 показав, що йому зі слів ОСОБА_5 відомо, що вони з чоловіком розійшлись, той вигнав її і не пускає їх разом з дитиною до будинку.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право користуватись цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 була членом сім»ї власника житлового будинку № 27 по вул. Толстого в м. Бердянську Запорізької області ОСОБА_4, і сторонами не заперечується, що в липні 2012 року вона покинула вказаний житловий будинок.

На тій підставі, що більше року вона в будинку не мешкає, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Аналізуючи надані сторонами докази, суд зважає на той факт, що неприязнені відносини між подружжям виникли з березня 2012 року, з приводу чого ОСОБА_5 зверталась до правоохоронних органів. Проте відповідачка не довела того, що вона покинула будинок примусово, оскільки добровільність її виїзду підтверджено показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які є незацікавленими особами, та пояснили, що ОСОБА_5 забирала не тільки свої особисті речі, але і меблі, які хотіла, при цьому ОСОБА_4 їй в цьому не перешкоджав.

Той факт, що в подальшому ОСОБА_4 міняв замки на вхідних дверях і не давав їй кодовий ключ не спростовує добровільності позиції ОСОБА_5, належних доказів того, що вона бажала жити в будинку, не надано, показання свідка ОСОБА_14 суд не може прийняти до уваги, оскільки він не пояснив, з приводу чого виникла ситуація, коли ОСОБА_5 не пустив в будинок її колишній чоловік.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 добровільно покинула житловий будинок, у якому проживала та була зареєстрована, на протязі календарного року в ньому не мешкає, звернулась до суду про вселення після спливу терміну, зазначеного у ст. 405 ЦК України, а тому підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку, що належить ОСОБА_4

Звертаючись до суду про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, ОСОБА_5 вказала, що вона як колишня дружина ОСОБА_4, має частку у праві спільної сумісної власності у спірному будинку, а тому просить вселити її, і зобов»язати відповідача не чинити їй з дитиною перешкод у користуванні ним.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 27. 06. 2017 року визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, які були використані під час будівництва перших поверхів житлового будинку «Б» та двоповерхової будівлі літнього типу «В».

Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а тому ОСОБА_5 підлягає вселенню в житловий будинок разом з неповнолітнім ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим ОСОБА_5 не просить встановити порядок користування жилими приміщенням, не вказала, яким чином вона пропонує здійснювати спільне користування, не уточнила, яким чином відповідач перешкоджає їй користуватись своїм майном у вигляді будівельних матеріалів, а тому решта її позовних вимог задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 319,391,405 ЦК України, ст. ст. 10,11,12, 258-268 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим будинком № 27 по вул. Толстого в м. Бердянську Запорізької області.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_5 разом з сином ОСОБА_6 14. 10. ІНФОРМАЦІЯ_1 в житловий будинок № 27 по вул. Толстого в м. Бердянську Запорізької області.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 06. 03. 2019 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_16