Провадження № 2/522/206/19
УХВАЛА

15 січня 2019 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Абухін Р.Д., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Одеського національного медичного університету, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,- « про визнання протиправними та скасування наказів»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд визнати протиправними та скасувати:

-Наказ Одеського національного медичного університету « Про кадрові питання» № 529-л від 24.07.2018 року;

-Наказ Одеського національного медичного університету « Про покладення обов'язків» № 413-о від 30.08.2018 року;

-Наказ Одеського національного медичного університету « Про виконання обов'язків ректора Одеського національного медичного університету ОСОБА_2.» № 431-о від 11.09.2018 року;

-Наказ Одеського національного медичного університету « Про виконання обов'язків ректора Одеського національного медичного університету ОСОБА_2.» № 465-о від 27.09.2018 року;

-Судові витрати покласти на відповідачів.

Позивачем одночасно із подачею позову до суду подано заяву, по якій просить суд забезпечити позов шляхом:

-Зупинення дії Наказу Одеського національного медичного університету « Про кадрові питання» № 529-л від 24.07.2018 року;

-Заборони ОСОБА_2 виконувати будь-які повноваження проректора з науково-педагогічної роботи Одеського національного медичного університету;

-Зупинення дії Наказу Одеського національного медичного університету « Про покладення обов'язків» № 413-о від 30.08.2018 року;

-Зупинення дії Наказу Одеського національного медичного університету « Про виконання обов'язків ректора Одеського національного медичного університету ОСОБА_2.» № 431-о від 11.09.2018 року;

-Зупинення дії Наказу Одеського національного медичного університету « Про виконання обов'язків ректора Одеського національного медичного університету ОСОБА_2.» № 465-о від 27.09.2018 року;

-Заборони ОСОБА_2 виконувати будь-які повноваження ректора Одеського національного медичного університету.

В обґрунтування клопотання позичач посилається на нові обставини, а саме на те, що наявність дії наказу Одеського національного медичного університету від 24 липня 2018 року №529-л мають наслідком блокування навчального процесу університету та перешкоджання роботи ректорату.

Крім того позивач вважає, що ОСОБА_2 переведено на посаду проректора з науково-педагогічної роботи з порушенням вимог чинного законодавства, що призвело до безпідставного та незаконного звільнення працівників ОНМедУ, блокування виплати заробітних плат, стипендій та проведення інших обов'язкових платежів, у зв'язку із чим просить суд забезпечити позов, шляхом зупинення дії наказів, які на думку позивача можуть утруднити виконання рішення суду по даній справі.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суддя, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява про забезпечення позовних вимог не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Положеннями ч. 3 ст. 153 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним.

Відповідно до п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до абз. 3 ч. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.5 ст. 19 Господарського кодексу України забороняється незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб'єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб.

Таким чином, вимоги позивача щодо забезпечення позову в обраний ним спосіб є безпідставними, оскільки можуть бути наслідком зупинення навчального процесу, порушення діяльності вищого навчального закладу.

При цьому, заявником у порушення зазначених приписів ЦПК України до заяви про забезпечення позову не надано відповідних належних, достатніх, достовірних доводів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника.

Жодних належних обґрунтування для забезпечення позову, окрім викладення обставин, які були підставою позову, позивач суду не повідомив.

На підставі наведеного, суддя приходить до висновку, що заява позивача не підлягає задоволенню, оскільки вжиті заходи забезпечення позову, у спосіб, якій просить позивач перешкодить господарській діяльності суб'єктів господарювання .

Керуючись ст.ст. 89, 149-150, 152 ЦПК України, суддя-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Одеського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя : Р.Д. Абухін

15.01.2019