Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 лютого 2019 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Бабича С.В., з участю секретаря судового засідання Розвадовського В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрійська зернова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Олександрійська зернова компанія» (далі ТОВ «Олександрійська зернова компанія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з останнього 26000,00 грн боргу за договором позики та 91000,14 грн пені, посилаючись на те, що ОСОБА_1 4 листопада 2015 року взяв у борг в цього товариства зазначені кошти і зобовязався повернути до 20 жовтня 2016 року, що підтверджується письмовою розпискою відповідача.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом подати відзив не скористався.

Судом встановлено, що 4 листопада 2015 року між ТОВ «Олександрійська зернова компанія» та ОСОБА_1 було укладено договір позики, згідно якого ТОВ «Олександрійська зернова компанія» надало в борг ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 26000,00 грн, які він зобовязався повернути до 20 жовтня 2016 року згідно графіку повернення суми позики, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_1

Пунктом 6.3 договору позики передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань щодо повернення суми позики за вказаним договором станом на 11 березня 2018 року утворилася заборгованість за пенею в сумі 91000,14 грн (2166,67 грн ? 5% ? 840 днів = 91000,14 грн).

Відповідно до статті 1046 (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Розписка, яка надана позивачем на підтвердження заявлених ним позовних вимог, містять умови отримання ОСОБА_1 коштів у борг та зобов'язання їх повернути у визначені строки.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов'язанням.

Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що відповідач в установленому законом порядку укладений між ним та ТОВ «Олександрійська зернова компанія» договір позики не оспорив, суд, виходячи з презумпції правомірності правочину, визначеної статтею 204 ЦК України, вважає обґрунтованими доводи позивача, щодо укладення такого договору між сторонами.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що права ТОВ «Олександрійська зернова компанія» підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 суми боргу та пені за несвоєчасне виконання цього грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Керуючись статтями 526, 1046 ЦК України, статтями 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрійська зернова компанія» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрійська зернова компанія» (адреса місцязнаходження: вул. Свердлова, 43/2 м. Олександрія Кіровоградська область, ідентифікаційний код в ) 26000 (двадцять шість тисяч) грн боргу та 91000 (девяносто одну тисячу) грн 14 коп пені за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрійська зернова компанія» 1762,00 грн судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя С.В. Бабич