КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року місто Київ.

Справа 2-1184/11

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13737/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільнихсправ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Заришняк Г.М., Рубан С.М.

секретар судового засідання Миронюк І..В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2019 року,( ухвалену у складі судді П`ятничук І.В., інформація про дату складення повного тексту відсутня)

в справі за заявою ОСОБА_1 про відвід судді П`ятничук І.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на спільне майно,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває вищеназвана справа.

16.01.2018 р. ОСОБА_1 подано через канцелярію Святошинського районного суду м. Києва заяву про підтвердження повноважень судді та відвід судді.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 17.01.2018 р. дану заяву ОСОБА_1 визнано необгрунтованою, провадження по справі зупинено, справу передано в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України для вирішення заяви про відвід.

Відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м.Києва від 18 січня 2018 р. ОСОБА_4 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про підтвердження повноважень судді та відвід судді від 16.01.2018 р. - відмовлено.

02.10.2018 р. ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву про відвід судді від розгляду вказаної справи.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 13.11.2018 р. заяву ОСОБА_1 про відвід судді І.В.П`ятничук залишено без розгляду.

В судовому засіданні 28.02.2019 р. відповідачем ОСОБА_1 усно заявлено відвід судді П'ятничук І.В. з посиланням на те, що відповідно до указу Президента України №449/2017 від 29.12.2017 р. « Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів» вирішено ліквідувати Святошинський районний суд м.Києва, а тому у нього є сумніви щодо повноважень як судді так і суду на здійснення правосуддя щодо розгляду вказаного спору.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 28.02.2019 р. заяву про відвід судді залишено без розгляду, роз`яснено, що відповідно до Закону України « Про судоустрій та статус суддів», а саме ст.147 вказаного закону визначено, що в Україні діє єдина система забезпечення функціонування судової влади - судів, органів суддівського врядування, інших державних органів та установ системи правосуддя. Державна судова адміністрація України забезпечує виконання рішень про утворення чи припинення (ліквідацію) судів. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, пов`язані зі здійсненням таким судом повноважень, зокрема, архівні справи з основної діяльності, строки тимчасового зберігання яких ще не закінчилися, документи, не завершені в діловодстві, а також документи з кадрових питань в паперовому та електронному вигляді, фонди бібліотек, а судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 28.02.2019 р. закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 19.09.2019 р. відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про відвід судді з посиланням на те, що у нього виникла недовіра до Святошинського районного суду м.Києва та до службової особи судді П`ятничук І.В. з посиланням на те, що суд не має статусу органу державної влади, оскільки не був утворений у законний спосіб, всупереч вимогам закону суд не має статусу органу державної влади, засновником суду виступає орган державної влади, який не наділений повноваженнями із заснування судів згідно з законом.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді І.В. П`ятничук по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на спільне майно залишено без розгляду.

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_1 20 вересня 2019 року подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції.

В скарзі зазначав, що з ухвалою суду першої інстанції не згоден в повному обсязі.

В судовому засідання апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав. Ухвалу суду просив скасувати з посиланням на те, що позов ОСОБА_2 не повинен розглядатись суддею П`ятничук І.В., оскільки іще 5 років тому назад аналогічний позов був залишений без розгляду в подальшому ухвала суду була безпідставно скасована та під час слухання тієї справи в судовому засіданні брав участь секретар з таким же прізвищем, як і у судді.

Позивачка та третя особа до апеляційного суду не з`явились. Про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення відповідача ОСОБА_1 ., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про відвід судді П`ятничук І.В., суд першої інстанції виходив з того, що відвід заявлено повторно з підстав аналогічних викладеним в заяві про відвід від 16.01.2018 р., яка вже вирішувалась судом, з пропуском строку, на стадії судового розгляду всупереч положенням ч.3 ст.39 ЦПК України. Також, суд встановив зловживання процесуальними правами з боку відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Дана заява не може бути предметом розгляду з підстав заявлення її по минуванню стадії початку підготовчого засідання.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.39 ЦПК України якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема заявлення завідомо безпідставного відводу.

Системний аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що відвід вважається завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони із процесуальними рішеннями судді. Додатковою підставою для визнання відводу зловживанням процесуальними правами є порушення строків для його заявлення.

Оскільки відвід заявлявся повторно з тих самих підстав, а також враховуючи обставини, на які посилався заявник (незаконне створення Святошинського суду та не вчинення суддею відмови здійснювати повноваження в такому суді) були йому вже відомі до першого судового засідання та вже були предметами розгляду судом, суд правомірно залишив заяву про відвід без розгляду як через пропуск строку так і з підстав встановлення зловживання особою своїми процесуальними правами.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростували вищенаведені обставини, які вірно встановлені судом.

Посилання в судовому засіданні на те, що в справі між тими ж сторонами, яка розглядалась судом раніше брав участь секретар з таким же прізвищем, як у судді, колегія суддів не враховує, оскільки відповідач на вказані обставини не посилався в заяві про відвід, яка була залишена без розгляду ухвалою суду від 19 вересня 2019 року. (заява про відвід а.с. 70-79)

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що :

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги відповідачу не відшкодовується. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.11.2019 року.

Головуючий

Судді