Справа № 317/1852/18
№/п 2/317/766/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді - Ачкасова О.М.

при секретарі - Купрієнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 24.12.2009 року відповідачка уклала договір б/н з позивачем та отримала кредит у розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, станом на 30.04.2018 р. у відповідачки виникла заборгованість у сумі 83776,56 грн., яка до цього часу не сплачена, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, у якій позов підтримав в повному обсязі, просив суд розглядати справу за її відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним шляхом, від представника відповідачки - адвоката Дьякової Т.В., до суду надійшла заява про розгляд справи без участі відповідачки та її представника, позовні вимоги визнала частково, а саме: в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, у розмірі 1824,20 грн., з урахуванням позиції Великої Палати Верховного суду, висловленої у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, в іншій частині позову просила відмовити.

Крім того, раніше представником відповідачки до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому, представник відповідачки просила суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності.

Представником позивача до суду надіслана відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач стверджує, що позов було подано без пропущення строку позовної давності, оскільки банківська картка діяла до січня 2017 року.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази, суд вважає що позов є обґрунтованим, але підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з наданим банком розрахунком, розмір заборгованості відповідачки перед банком складає 83776,56 грн., з якої: 1824,20 грн. - заборгованість за кредитом; 72589,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4897,31 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3965,55 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві від 24.12.2009 року.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 24.12.2009 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідачки крім тіла кредиту також відсотки за користування кредитом, пеню, штраф (фіксована частина) та штраф (процентна складова) та обґрунтовує свої вимоги тим, що «Умови та правила банківських послуг» та «Тарифи Банку» викладені на офіційному інтернет-сайті банку, однак жодні докази, що відповідач був ознайомлений саме з цими умовами та правилами банківських послуг та тарифами банку, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача судом не вважається належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також, умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, тому неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів».

При укладенні договору з відповідачкою, позивач не дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Таким чином, розглянувши матеріали справи, відзив на позов, відповідь на відзив, заяву представника позивача, суд вважає, що правочин між відповідачкою та позивачем не є договором приєднання, немає жодних доказів, що відповідачка була ознайомлена саме з цими умовами і правилами та тарифами банку, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у сумі 1824,20 грн.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією (висновком), висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року (справа 342/180/17).

Доводи відповідачки та її представника щодо пропуску строку позовної давності є безпідставними, оскільки банком надано довідку від 12.02.2019 р., згідно якої кредитна картка діяла до січня 2017 року, а позивач з позовом звернувся до суду в червні 2018 року, тобто в межах строку позовної давності. Крім того, доводи відповідачки, викладені у відзиві, спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами та суперечать висновкам суду.

Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 38,36 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 289, 352, 354-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д), р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, , заборгованість за кредитним у сумі 1824 (одна тисяча вісімсот двадцять чотири) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д), р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, , судовий збір у розмірі 38 (тридцять вісім) грн. 36 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений - 18.11.2019 року.

Суддя: О.М. Ачкасов