532/2597/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2019 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

судді Мороз Т.М.,

з участю:

відповідача - ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Крейс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Кобеляцького районного суду стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 . Дитина захворіла та в неї виявлено порок серця, ДЦП, правосторонній геміпарез, косоокість, дитина є інвалідом та потребує постійного лікування в санаторіях та реабілітаційних центрах для інвалідів.

Посилаючись на ст.185 СК України позивач просила збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням суду з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, з 25 % до 30% до досягнення ним повноліття.

Позивач ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 надав суду відзив, в якому заперечив проти задоволення позову, з тих підстав, що ним щомісячно сплачуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 4500 5000 грн., що є значно більшим розміром, ніж мінімальний розмір аліментів на дитину даного віку. Крім того, ним сплачуються додаткові витрати в розмірі 50 відсотків, понесених позивачем на лікування дитини, які присуджені рішенням суду у справі № 532/1437/18. Також він має на утриманні батька-пенсіонера.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечив проти позову, та прохав відмовити у його задоволенні за безпідставністю.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2008 року народився ОСОБА_3, батьком якого є ОСОБА_1, а матірю ОСОБА_2 (а.с.8)

Рішенням Бабушкінського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний (а.с.8).

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 9 серпня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.07.2017 року, дня подання позовної заяви, до досягнення дитиною повноліття та видано виконавчий лист (а.с.10-11, 16).

З витягу з протоколу засідання комісії ЛКК «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» по вирішенню питань встановлення та продовження інвалідності, видачі ІПР дітям-інвалідам від 12.09.2018 № 15 та №38 від 12.09.2018 р. медичного висновку вбачається, що дитині ОСОБА_3 оформлена інвалідність до 12.08.2023 року (а.с.12, 13).

Відповідно до довідки про доходи від 12.02.1019 за період з січня 2018 по січень 2019 р. з відповідача ОСОБА_1 утримано аліменти в сумі 59002, 95 грн. (а.с. 53).

Пред'являючи позов про збільшення розміру аліментів, позивач вказала, що дитина хворіє, є інвалідом і зазначила, що це є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 185 СК України.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Однак позивач не ставить вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину, крім того, розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із статтею 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

У частині 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано доказів про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення.

Як встановлено судом, відповідачем сплачуються аліменти в розмірі: за листопад 2018 8924,77 грн., за грудень 2018 900,80 грн., за січень 2019 р. 4565,72 грн. і такий розмір не є меншим половини прожиткового мінімуму для дитини у віці 11 років.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2018 рік" та Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком 6-18 років становить1860 гривень, з 01 січня 2019 пo 30 июня - 2027 грн.

Оскільки позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітньої дитини, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до висновку про наявність правових підстав для відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову.

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Суддя