Справа № 522/1114/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення договору, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення договору.

Позовна заява мотивована тим, що 6 років позивачка виконувала укладений між нею та відповідачем договір довічного утримання, а останні роки стало зрозумілим, що позивач та відповідач по-різному розуміють умови договору, тож позивач просить суд визначити та встановити, що розмір матеріального забезпечення у вигляді однієї мінімальної заробітної плати на місяць з урахуванням інфляції та індексації, передбачений п. 5 Договору довічного утримання розуміється таким, що включає перелічені види догляду (забезпечення харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою) передбачені п. 4 договору та є розміром та способом виконання перелічених в п. 4 зобовязань, а варіант сплати набувачем кожного чергового щомісячного платежу, передбаченого п. 5 договору в розмірі. Передбаченому цим пунктом на користь відчужувача і є виконанням договору.

Провадження у справі відкрите ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.02.2013 року (суддя Турецький О.С.).

Ухвалою суду від 04.02.2013 року накладено арешт на квартиру №46, яка розташована за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, буд. №25.

До суду 13.03.2013 року надійшли заперечення проти позову ОСОБА_2, згідно яких просила відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1, вказано, що у справі №2/1522/10486/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 договір довічного утримання було розірвано. Дане рішення набрало законної сили 03.12.2012 року. Також зазначено, що позивачка розуміє правову природу договору довічного утримання, адже просила писати розписку, що ОСОБА_2 отримувала гроші, харчі та одяг.

Ухвалою суду від 19.04.2013 року (суддя Турецький О.С.) провадження у справі зупинене до розгляду і вирішення по суті цивільної справи № 1522/21708/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на частину майна.

На підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 20 березня 2018 року № 835/0/15-18 про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси за власним бажанням, відповідно до акту від 10.07.2018 року, на підставі службової записки консультанта суду ОСОБА_4, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін, по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. та ухвалою суду від 17.07.2018 року прийнята до провадження. Провадження у справі залишається зупиненим ухвалою суду від 19.04.2013 року.

Провадження у справі поновлено ухвалою суду від 28.09.2018 року, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 05.12.2018 року.

Ухвалою суду від 05.12.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 16.01.2019 року.

У судове засідання 16.01.2019 року учасники справи не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином, сторони по справі про причини неявки суд не повідомили.

У разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Недобросовісним користуванням процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК та інше.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

На підставі наведеного, суд вважає, що позивач був належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, неотримання ним повісток є зловживанням наданими правами, враховуючи ті обставини, що позивач у судове засідання не зявився. При цьому суд враховує, що позивач, як ініціатор судового провадження, повинен проявляти процесуальну зацікавленість рухом поданої в його інтересах позовної заяви, і крім судових повісток, має можливість отримати інформацію про розгляд його позову в Інтернет - мережі на офіційній сторінці Приморського районного суду м. Одеси.

Суд, у звязку з вищезазначеним та виходячи з процесуального аналізу поведінки позивача, вважає за можливе залишити позов ОСОБА_1 без розгляду на підставі наступного.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв'язку із положенням ст. 223 ЦПК, згідно з якою суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин (п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України), при повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, якщо його незявлення не перешкоджає вирішенню спору, суд залишає заяву без розгляду, що встановлено ч. 5 ст. 223 ЦПК України.

У зв'язку з наведеним, положення ст. 223 ЦПК України, якими передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Судом здійснювалися всі заходи для повідомлення позивача про судові засідання, однак позивач не реагував.

Тому, зважаючи, що без позивача неможливо розглянути справу, позивач не зявлявся в судові засіданні, не повідомляв про причини неявки, не надав до суду заяв про розгляд справи за його відсутності, необхідно позовну заяву залишити без розгляду.

Частиною 2 статті 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 44, 130, 223, 257, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення договору залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста ОСОБА_3 шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 17.01.2019 року.

Суддя: В.Я.Бондар