ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1184/19 Справа № 201/6505/17 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровсько області ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватанк про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса ДМНО Дніпропетровської області ОСОБА_2, третя особа ПАТ КБ ПриватБанк про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 23 вересня 2005 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №DNL0GN03205446, згідно якого він отримав кредит у розмірі 49725 доларів США на придбання квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, про. ГероївАДРЕСА_1. З метою забезпечення виконання зобовязань за укладеним договором, 23 вересня 2005 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки №DNL0GN03205446, за умовами якого він передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру. У 2013 році у звязку з наявністю у нього заборгованості за кредитним договором, банк на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2013 року у справі № 201/11027/13-ц звернув стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № DNL0GN03205446 від 23 вересня 2005 року, шляхом продажу предмету іпотеки з укладенням від його імені позивача, як власника квартири, договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Не зважаючи на це, у 2016 році ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса для проведення перереєстрації за собою права власності на вказане нерухоме майно на підставі договору іпотеки. Приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 28 жовтня 2016 року на підставі договору іпотеки здійснено реєстрацію права власності (індексний номер 32093252) на належне йому нерухоме майно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Рішення нотаріуса про реєстрацію права власності, він вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню. При цьому позивач посилався на те, що на момент вчинення нотаріусом реєстраційної дії на спірне майно було накладено заборону відчуження згідно постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виходячи з чого, приватний нотаріус, незаконно здійснила перереєстрацію права власності на підставі договору іпотеки. Враховуючи викладене, ОСОБА_1, просив суд визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 32093252) від 28 жовтня 2016 року, на підставі якого за ПАТ КБ «ПриватБанк» проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 (а.с.3-7).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 жовтня 2016 року на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 (м. Дніпрі). Стягнуто з приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.(а.с.128-129)

В апеляційній скарзі АТ КБ Приватбанк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі (а.с.132-139).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу банку залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість (а.с.162-167).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, 23 вересня 2005 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № DNL0GN03205446, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 49 725 доларів США на купівлю квартири (а.с.15-18).

З метою забезпечення виконання зобовязань за укладеним кредитним договором 23 вересня 2005 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки №DNL0GN03205446, за умовами якого позивач передав в іпотеку належне йому нерухоме майно квартиру АДРЕСА_4. Нерухоме майно, яке є предметом іпотеки належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23 вересня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3, за реєстровим номером №3270. (а.с. 19-22).

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Умови договору іпотеки №DNL0GN03205446 містять відповідне застереження, а саме, пункт 26 договору визначає, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотеко держатель зобовязаний письмово повідомити іпотекодавця.

За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області ОСОБА_2 здійснено державну реєстрацію права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_5 Героїв в м. Дніпро (м. Дніпропетровськ) дата державної реєстрації 28 жовтня 2016 року, номер запису про право власності 17141801, індексний номер 32093252 (а.с. № 25).

Стаття 35 Закону України «Про іпотеку» визначає, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийнятирішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно врегульований Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п.6 ч.1 ст.24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Частиною 4 ст. 24 Закону передбачено підстави для незастосування відмови за наявності обставин, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону.

Згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 24 листопада 2009 року на підставі постанови державного виконавця Демченко О.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було здійснено державну реєстрацію обтяження на все майно боржника ОСОБА_1, реєстраційний номер обтяження 9276240(а.с. 24) .

Згідно відповіді Індустріального ВДВС м .Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 30 січня 2017 року на письмовий запит адвоката ОСОБА_4В.у цьому відділі на виконанні перебувала ухвала № 2-7746, яка була видана 24 червня 2009 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 Стягувачем по даному виконавчому провадженні є ПАТ КБ «ПриватБанк»(а.с. 27).

18 листопада 2009 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у звязку з повним фактичним виконанням виконання вимог виконавчого документу.

Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчий документ про скасування заходів забезпечення позову до відділу не надходив та на виконанні не перебував, отже станом на січень 2017 року обтяження накладене на майно боржника не було скасовано.

За даними витребуваної реєстраційної справи судом першої інстанції встановлено, що витяг з реєстру, який був отриманий приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області ОСОБА_2 під час вчинення реєстраційної дії, не містить інформації зі спеціальних розділів щодо наявності обтяжень на нерухоме майно, яке належить на праві власності позивачу, а також обтяження, встановлене спеціальним розділом не перенесено до нового витягу при реєстрації права власності за банком (а.с. 100).

Отже, на момент прийняття приватним нотаріусом рішення про державну реєстрацію права власності, існувала визначена законом обставина, яка унеможливлювала прийняття рішення про проведення реєстраційних дій.

Відповідно до пункту 61 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого для державної реєстрації права власності поставною КМУ від 25.12.2015р. №1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Матеріали реєстраційної справи містять копію письмового повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12 вересня 2016 року вих. №190, надісланого ОСОБА_1, про намір ПАТ КБ ПриватБанк звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності, а також, копію поштового повідомлення про його отримання (а.с. 90, 91).

Між тим, вказане повідомлення містить незаповнені графи, які є обовязковими для заповнення, не містить особистого підпису ОСОБА_1 про отримання, а в відомостях про отримання зазначено лише прізвище «Антоненко».

Відповідно до п.1.3. Розділу 1 Порядку пересилань поштових відправлень затвердженого наказом УДППЗ Укрпошта від 12.05.2006р. №211 документом, який підтверджує факт надання послуги є касовий чек, що друкується реєстратором розрахункових операцій. Згідно до п.2 Правил надання послуг поштового звязку, затвердженого постановою КМУ від 05.03.2009р. № 270, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Законом України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

В матеріалах реєстраційної справи не містяться докази, виходячи з яких нотаріус мав би можливість перевірити обставини надіслання іпотекодержателем іпотекодавцеві відповідним рекомендованим листом саме письмової вимоги про усунення порушень від 12 вересня 2016 року, у справі відсутній реєстр поштових відправлень, опис вкладення до поштового відправлення, касовий чек, який в свою чергу підтверджує надання послуг поштового звязку.

Отже позивач не був належним чином повідомлений про позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на належне йому нерухоме майно, що в свою чергу, згідно до п.61 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виключало можливість здійснення приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області ОСОБА_2 реєстраційних дій по державній реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки.

Згідно умов пункту 21 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених п.п. 15.7.1, 15.7.2, 15.9 цього договору, здійснюється відповідно до розділу V Закону України Про іпотеку на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріусу або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі.

Умовами договору іпотеки сторони визначили, що у разі настання випадків визначених п.15.7.1, 15.7.2, 15.9 договору, іпотекодержатель для задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки може обрати або судовий або позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно до ст. 36 Закону України Про іпотеку сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З матеріалів справи вбачається ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2014 року було відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та залишено без змін рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2013 року у справі № 201/11027/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором DNL0GN03205446 від 23 вересня 2005 року у розмірі 98 606,31 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №DNL0GN03205446 від 23 вересня 2005 року - квартиру АДРЕСА_6 шляхом продажу предмету іпотеки з укладенням від імені власника квартири ОСОБА_1 договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем (а.с. 41).

Отже, ПАТ КБ ПриватБанк, як іпотекодержателем, був обраний судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, і в подальшому, після набрання законної сили вказаного рішення суду, банк ініціював процедуру позасудового врегулювання на підставі застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, що не відповідає положенням ст.36 Закону України Про іпотеку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса ДМНО Дніпропетровської області ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав власності на предмет іпотеки за ПАТ КБ «ПриватБанк», яке ухвалено нотаріусам всупереч вимогам закону.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ Приватбанк зазначає, що судом першої інстанції при ухвалені рішення порушені норми матеріального права, неправомірним є висновок суду про те, що ініціювання процедури позасудового врегулювання спору банком неможливе з тих підстав, що у 2013 році ПАТ КБ Приватбанк обрано судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, між тим, вказані доводи не відповідають нормам ч.3 ст. 33 Закону України Про іпотеку, а також умовам договору іпотеки, яким сторони визначили, що у разі настання випадків, визначених у п. 15.71, 15.7.2, 15.9 договору, іпотекодержатель для задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки може обрати або судовий, або позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки набрало законної сили, відтак, права банку на задоволення його вимог, як іпотекодержателя мають бути реалізовані шляхом виконання зазначеного судового рішення.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк- залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді