Справа № 203/5595/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Ркоян Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заінтересована особа - ОСОБА_1, про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в якій зазначено, що 05.02.2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчий документ у справі №203/5595/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про виселення та стягнення судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Зазначений виконавчий документ було втрачено, що підтверджується довідкою від 26.10.2018 року. В зв'язку з цим, представник банку просив видати дублікати виконавчих листів, визнати поважними при чини пропуску строку для їх пред'явлення до примусового виконання та поновити останній.

В призначенні судове засідання представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» не з'явився. В поданій заяві просив розглянути останню без його участі.

Заінтересована особа - відповідач у справі ОСОБА_1 до суду також не з'явилась, про причини неявки не повідомила.

Також відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи слід здійснити без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в заяві доводи та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів цивільної справи №203/5595/14-ц, що заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.02.2015 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про виселення останньої з квартири АДРЕСА_1. Також вказаним рішенням з відповідачки на користь банку стягнуто судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, що діяв на момент ухвалення рішення та видачі виконавчих листів, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Відповідно до п.5 Розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч.ч.1,6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Підпунктом 17.4 п.17 ч.1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№3236/03) 03.04.2008 року, установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів цивільної справи №203/5595/14-ц, заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.02.2015 року не оскаржувалося та набрало законної сили в загальному порядку.

На виконання вказаного рішення Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було видано два виконавчих листи, які згідно розписки отримані представником банку ще 17.08.2015 року.

Більше ніж через рік, в грудні 2016 року, представник банку звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з заявою про видачу копії рішення та виконавчих листів, на яку листом від 16.02.2017 року судом було надано відповідь, в якій повідомлялось про отримання виконавчих листів представником банку 17.08.2015 року, а також роз'яснювалось право на звернення до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів.

Заява про видачу дублікатів виконавчих листів в зв'язку з їх втратою та поновлення строків для їх пред'явлення до примусового виконання була подана стягувачем до суду 21.11.2018 року, тобто більш ніж через три роки та 9 місяців після набрання заочним рішенням законної сили та через три роки та 3 місяці після отримання виконавчих листів представником банку.

Вказане свідчить про те, що банк не цікавився належним чином ходом виконання судового рішення, не вжив своєчасно заходів для пред'явлення виконавчих листів до виконання, а також заходів для отримання їх дублікатів в разі втрати виконавчих документів та зволікав з вирішенням цього питання.

Крім того, суд враховує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про фактичну втрату виконавчих листів, а надану до заяву довідку про їх втрату, суд таким доказом не визнає, оскільки остання не містить будь-яких відомостей про обставини втрати виконавчих документів, часу їх втрати.

Також заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що виконавчі листи не пред'являлись та не перебувають на виконанні в органах виконавчої служби.

В зв'язку з цим, оскільки заявником не доведено належними та допустимими доказами факт втрати виконавчих документів, не перебування їх на виконанні, а також враховуючи, що фактичні обставини свідчать про можливу втрату виконавчих листів з вини самого стягувача та пропуск строку до їх пред'явлення до виконання без поважних причин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції ст.ст.2,12,76-81,247,258-261,433, пп.17.4 п.17 ч.1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заінтересована особа - ОСОБА_1, про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.Ю.Казак