Справа № 265/7720/19
Провадження № 2/265/2036/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Козлов Д.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Одерій Антон Степанович, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом 6 листопада 2019 року.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, суд дійшов висновку, що поданий позов необхідно залишити без руху за наступних підстав.

За ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених ст. 175, 177 ЦПК, протягом 5 днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 48 ЦПК у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно із ч. 2 ст. 175 ЦПК позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК позовна заява повинна містити повне ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін.

Суд натомість зазначає, що ОСОБА_2 звернувшись до суду із вказаної позовної заявою, зазначила у ній в якості учасників процесу себе як заявника, а Маріупольську міську раду в як зацікавлену особу, незважаючи на те, що така справа розглядається у позовному провадженні, а не в окремому провадженні.

Внаслідок викладеного, суд зазначає, що ОСОБА_2 потрібно усунути такі недоліки шляхом зазначення нею в позовній заяві сторін позовного провадження, позивача та відповідача, подавши суду виправлену позовну заяву.

За п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК позовна заява також повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

При цьому за п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю такого майна.

Однак суд зазначає, що у порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК ОСОБА_2 не зазначила ціну поданого нею позову в позовній заяві, зважаючи на те, що такий позов підлягає грошовій оцінці за ст. 176 ЦПК, оскільки стосується визнання права власності на майно, яке визначається вартістю такого майна.

Також відповідно до ч. 4 ст. 176 ЦПК до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою передбачена сплата судового збору в сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює на момент подання позову 768,40 грн.

В той же час за подання за ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою передбачена сплата судового збору в сумі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Натомість суд зазначає, що у порушення ст. 6 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_2 при фактичному заявлені нею двох позовних вимог, однієї немайнового характеру (встановлення факту) та однієї майнового характеру (визнання права власності на майно), було сплачено судовий збір лише щодо вимог немайнового характеру. Натомість 1% від вартості нерухомого майна позивачкою не був сплачений.

Крім цього за ч. 2 ст. 176 ЦПК якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Таким чином, керуючись приписами ч. 2 ст. 176 ЦПК, внаслідок того, що на момент пред`явлення позову встановити точну ціну спірного нерухомого майна неможливо, розмір судового збору попередньо визначається судом до встановлення його розміру при вирішенні справи по суті.

Тому з огляду на технічні характеристики нерухомого майна, щодо якого заявлено позовні вимоги, суд вважає на підставі відомостей щодо вартості схожого об`єкта нерухомості в місті Маріуполі з мережі інтернет необхідним визначити попередній розмір судового збору за подання вказаного позову ОСОБА_2 щодо вимог майнового характеру в сумі 1972,61 грн. (1% від 197260,90 грн.).

До того ж суд наголошує, що за ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З переліченого вбачається, що оформлення спадкових прав на нерухоме майно здійснюється нотаріусами, а право на звернення до суду в особи виникає лише в разі відмови нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185 ЦПК,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Одерій Антон Степанович, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та про визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху та надати позивачу строк ля усунення зазначених в ухвалі недоліків 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга в частині сплати судового збору до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня підписання її суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 7 листопада 2019 року.

Суддя