ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1144/19 Справа № 177/1945/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Коваль Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства "Техагромет", Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа Відділ з питань реєстрації апарату міської ради та виконкому в особі виконкому Жовтоводської міської ради про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФГ "Техагромет", Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа Відділ з питань реєстрації апарату міської ради та виконкому в особі виконкому Жовтоводської міської ради про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 10.01.2013 між ним та ФГ «ТЕХАГРОМЕТ» укладено договір оренди земельної ділянки, яка належить позивачу на праві приватної власності. ФГ «ТЕХАГРОМЕТ» прийняло в строкове платне володіння та користування дану земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ФГ «ТЕХАГРОМЕТ», порушує умови договору оренди земельної ділянки, а саме: своєчасно не сплачує позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою в повному обсязі, систематично не враховує при визначені розміру орендної плати за користування земельною ділянкою коефіцієнти індексації. Пропонує позивачу отримувати орендну плату за користування земельною ділянкою в натуральній формі товарами, веде сільськогосподарське виробництво на належній позивачу земельній ділянці без проведення сівозміни, систематичного внесення добрив, постійно вирощуючи соняшник, який виснажує земельну ділянку, порушує екологічний стан земельної ділянки, знищивши захисну лісосмугу обабіч земельної ділянки.

Також позивач зазначав, що він, як орендодавець, жодного оригіналу договору оренди земельної ділянки з ФГ «ТЕХАГРОМЕТ» в 2016 році для подання на державну реєстрацію до Жовтоводського міського управління юстиції не підписував. Позивачем неодноразово на адресу ФГ «ТЕХАГРОМЕТ», направлялись пропозиції щодо розірвання договору оренди земельної ділянки, але всі вони залишаються по теперішній час без відповіді.

Враховуючи викладене, уточнюючи позовні вимоги, просив суд визнати недійсним договір укладений 10.01.2013 між позивачем та ФГ «ТЕХАГРОМЕТ» в особі голови ОСОБА_2, щодо оренди земельної ділянки, яка належить позивачу на праві приватної власності, та стягнути на користь позивача витрати пов'язані зі сплатою судового збору.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 5.8061 га, розташованої на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ 154380 (а.с.11).

10.01.2013 між позивачем та ФГ «ТЕХАГРОМЕТ» в особі голови ОСОБА_2, укладено договір оренди земельної ділянки, площею 5,8061 га у тому числі рілля 5,8061 га, кадастровий номер 12:218:843:00:01:028:0015 (а.с.12-14).

Вказаний договір зареєстрований Надеждівською сільською радою Криворізького району 10.04.2013, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис № 140 (а.с.15).

Відповідно до акта прийому-передачі об'єкта оренди (а.с. 15), позивач передав зазначену земельну ділянку в користування ФГ «ТЕХАГРОМЕТ» 10.01.2013.

Як видно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, вищевказаний договір оренди земельної ділянки, укладений з ОСОБА_1, 09.02.2016 зареєстровано у Жовтоводському міському управлінні юстиції (а.с. 16).

Відповідно до висновку експерта № 5384-17 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи (а.с.229-239) - підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» в договорі оренди земельної ділянки від 10.01.2013 (а.с. 12-15) між ОСОБА_1 та ФГ «ТЕХАГРОМЕТ», виконані самим ОСОБА_1 (а.с. 232).

Як видно з матеріалів справи, відповідачем справлялася орендна плата в натуральній формі, що підтверджується відомостями, на видачу пшениці в розмірі 1127 кг., ячменю в розмірі 873 кг., кукурудзи в розмірі 500 кг., соняшника в розмірі 200 кг, в рахунок земельного паю за 2016 рік, в яких позивач ставив особистий підпис, в підтвердження отримання орендної плати (а.с.43-46), також даний факт підтверджується бухгалтерськими довідками ФГ «ТЕХАГРОМЕТ» від 31.07.2016 (а.с. 47), та від 31.10.2016 (а.с. 48). Крім того, позивач отримував гроші за оренду землі за 2013, 2014, 2015 роки, що підтверджується відомостями про видачу орендної плати (а.с. 119, 124, 129).

Однак, у зв'язку з порушенням договору оренди, на які посилається позивач, ним на адресу відповідача неодноразово надсилалися пропозиції, щодо розірвання договору (а.с.17-19,20,21-23,24,25), на які відповідач жодним чином не відреагував, у зв'язку із чим позивач вимушений був звернутися до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, з посиланням на правові позиції Верховного Суду України, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що позивач та відповідач, дійшовши згоди по всім істотним умовам, уклали договір оренди земельної ділянки у 2013 році, при цьому позивач отримував кошти за оренду зазначеної земельної ділянки за 2013,2014,2015,2016 роки. При цьому, позивачем не надано суду доказів на підтвердження його послань щодо порушення відповідачем умов договору, які б могли бути підставою для визнання такого договору недійсним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд не звернув уваги на відсутність у сільської ради повноважень на державну реєстрацію договору оренди землі, а тому такий договір має бути визнано недійсним, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно зі ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

У постанові від 21.09.2016 № 6-1512цс16 Верховний Суд України зробив висновок, що відсутність у договорі однієї з істотних умов не унеможливила виконання договору, зокрема в частині проведення розрахунків, і сторони протягом певного часу виконували договір погодженим способом, то незгода позивачів з умовою виконання договору не може бути підставою для визнання їх прав порушеними в момент укладення договору та визнання його недійсним з цих підстав.

Посилання апеляційної скарги на те, що відповідач порушує умови договору оренди земельної ділянки, що виражається в несвоєчасній сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою в повному обсязі, систематично не враховує при визначені розміру орендної плати за користування земельною ділянкою коефіцієнти індексації, веде сільськогосподарське виробництво без проведення сівозміни, систематичного внесення добрив, порушує екологічний стан земельної ділянки, знищивши захисну лісосмугу земельної ділянки не можуть бути прийняті до уваги, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених неювимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1, як орендодавець, жодного оригіналу договору оренди земельної ділянки з ФГ «ТЕХАГРОМЕТ» в 2016 році для подання на державну реєстрацію до Жовтоводського міського управління юстиції не підписував також є безпідставними, оскільки спростовуються висновком експерта № 5384-17(а.с.229-239), згідно якого, підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» в договорі оренди земельної ділянки від 10.01.2013 (а.с. 12-15) між ОСОБА_1 та ФГ «ТЕХАГРОМЕТ», виконані самим ОСОБА_1 (а.с. 232).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко