ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року м. Чернівці

справа № 715/1093/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисак І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.,

секретар: Андрушків С.П.,

позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1,

при розгляді справи за апеляційною скаргою скаргу ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Цуренка В.А., дата виготовлення повного тексту рішення суду невідома, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 18.09.2012 року ОСОБА_1 підписавши анкету-заяву б/н, отримала у банку кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, в яких визначено, що відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дала згоду, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до норм якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Провадження №22-ц/822/265/19 Категорія 27

У звязку з невиконанням умов договору у відповідача станом на 02.05.2018 року виникла заборгованість в розмірі 69 708,79 грн, із них: заборгованість за кредитом 2 639,52 грн; проценти за користування кредитом 59 100,65 грн; заборгованість за пенею та комісією 4 172,96 грн; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн (фіксована частина) та 3 295,66 грн (процентна складова), яку банк просив стягнути з ОСОБА_1

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.09.2012 року в розмірі 40 114, 43 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволення позовних вимог Банку за безпідставністю.

Вказує, що самого договору б/н від 18.09.2012 року не існувало, а вона підписувала незрозумілу додаткову інформацію, а тому договір укладений між сторонами є нікчемним у звязку з недодержання умов та форми його укладення.

Крім того, зазначає, що сума заборгованості по відсотках складає 37 474,91 грн, що в 15 раз перевищує заборгованість за тілом кредиту, яке складає 2 639,52 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

04.03.2019 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1, в якому просить про відкладення розгляду справи, який відбудеться 05.02.2019 року у звязку з перебуванням 05.02.2019 року її представника в судовому засіданні у м. Вижниця. Однак, зважаючи на те, що судове засідання в апеляційному суді призначено на іншу дату, зокрема 05.03.2019 року, колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та її представника, які належним чином не обґрунтували поважність неявки та переваг щодо участі в судових засіданнях.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18.09.2012 року ОСОБА_1 підписавши анкету-заяву б/н, отримала у банку кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією анкети-заяви, яка містить підпис ОСОБА_1 (а.с.10).

Відповідачем була підтверджена її згода на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.10 зворот).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем долучені до позовної заяви письмові Умови та Правила надання банківських послуг, де визначено, за яких умов та за якими правилами банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги (а.с.12-35).

Частиною 1 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наведене свідчить про доведеність факту укладення договору приєднання між сторонами, а посилання на те, що вона підписала лише незрозумілу додаткову інформацію, є безпідставним, крім того відповідачем не заперечується факт користування кредитними коштами.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Відповідно до п.1.1.2.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту,

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с.8-9).

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором у відповідача станом на 02.05.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 69 708,79 грн, із них: заборгованість за кредитом 2 639,52 грн; проценти за користування кредитом 59 100,65 грн; заборгованість за пенею та комісією 4 172,96 грн; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн (фіксована частина) та 3 295,66 грн (процентна складова).

Суд першої інстанції розглядаючи спір з посиланнями на вимоги законодавства дійшов висновку про зменшення суми заборгованості по процентам та відмовив у задоволенні решти вимог.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем у судовому засіданні не спростований, контррозрахунок не наданий, а відтак відповідачем не наведено доводів і не подано належних і допустимих доказів на спростовання розрахунку заборгованості по відсотках.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий підпис /ОСОБА_2/

Судді підписи /ОСОБА_3, ОСОБА_4/