Ухвала

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 607/8809/17-ц

провадження № 61-48044св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2018 року у складі судді Грицака Р. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Ткач О. І., Гірського Б. О., Ходоровського М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд, Уповноважена особа Фонду) на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» про визнання порушених прав, як споживача фінансових послуг та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 09 грудня 2015 року між нею та ПАТ «Фідобанк» укладений договір банківського вкладу шляхом підписання заяви на розміщення банківського депозиту. На підставі рішення Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 травня 2016 року № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». На момент запровадження тимчасової адміністрації у банку на її рахунку знаходились грошові кошти у гривні та валюті США на загальну суму 245 402,31 грн. Листом від 19 липня 2016 року їй повідомлено про відмову у виплаті гарантованої Фондом суми відшкодування коштів за вкладами у банку у зв`язку із включенням її в перелік осіб, пов`язаних із ПАТ «Фідобанк» станом на 01 травня 2015 року. Вважає, що вказаною відмовою порушено її права, як споживача фінансової послуги. Включення її до переліку осіб, пов`язаних осіб із ПАТ «Фідобанк» є незаконним, оскільки вона не була і не є пов`язаною особою в розумінні підпунктів 1-6 частини першої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Посилаючись на викладене, позивач просила зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про неї як особу, що має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Фідобанк».

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що трудові відносити ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_3 розірвані 20 серпня 2015 року. До цього моменту, останній був пов`язаною з банком особою, а позивач - асоційованою особою, відповідно. Рішення Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» прийнято 20 травня 2016 року. Отже, протягом року до дня прийняття цього рішення (20 серпня 2015 року), позивач була асоційованою собою, а тому у неї відсутнє право на відшкодування коштів, розміщених на вклад у банку в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивач помилково вважає датою, з якої необхідно розпочинати обчислювати річний строк, про який іде мова у пункті 4 частині четвертій статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - 20 травня 2016 року, адже позивач була асоційованою особою до 20 серпня 2015 року, до того моменту, доки ОСОБА_3 був пов`язаною з банком особою. Факт приналежності особи до категорії пов`язаних із банком та асоційованих осіб чітко визначений законом (статті 2, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), а усі інші підзаконні нормативно-правові акти, як то Положення про визначення пов`язаних із банком осіб, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року № 315, прийняті на виконання самого закону і звужувати сферу його дії не можуть.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив із того, що Фонд є державною спеціалізованою установою, юридичною особою публічного права, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Вказану правову позицію висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 367/253цс18.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У грудні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що на час прийняття та оприлюднення рішень Великою Палатою Верховного Суду цивільний спір у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду уже розглянуто та вирішено Тернопільським міськрайонним судом по суті, а право позивача на апеляційне оскарження ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року в справі № 819/51/17, втрачено у зв`язку із спливом встановлених законом (КАС України) строків на апеляційне оскарження, що у свою чергу, унеможливлює отримання позивачем судового захисту в порядку адміністративного судочинства. З метою забезпечення права позивача на судовий захист та справедливий судовий розгляд, справу про визнання порушеними прав, як споживача фінансових послуг, та зобов`язання вчинити дії, необхідно розглянути за правилами цивільного судочинства. На момент виникнення правовідносин за договорами банківського вкладу, ОСОБА_3 та асоційовані із ним особи, у тому числі і позивач, не були пов`язаними із банком особами та не могли бути включеними до відповідного переліку пов`язаних із банком осіб.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзивів на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання порушених прав, як споживача фінансових послуг та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року призначити до судового розгляду на 11 грудня 2019 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
Г. І. Усик

В. В. Яремко