Справа № 727/3577/18
Провадження № 2/727/1553/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Кицинюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу № 54 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг,-

Встановив:

Позивач Житлово-будівельний кооператив №54 звернувся до суду з позовом, уточнивши в травні 2018 року позовні вимоги, до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи № НОМЕР_1 , 27.05.1986 року проведено державну реєстрацію Житлово-будівельного кооперативу №54 (ЖБК-54).

Нова редакція Статуту ЖБК-54 прийнята загальними зборами членів ЖБК- 54.

Згідно з п.1.2. Статуту ЖБК-54, метою ЖБК-54 є задоволення потреб членів кооперативу та їх сімей у житлі шляхом побудування багатоквартирного будинку за власні кошти кооперативу з допомогою державного кредиту, а також для подальшої експлуатації і управління цим будинком.

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 24.07.2017 року, відповідачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та членом ЖБК-54, а він є балансоутримувачем будинку.

Відповідачка зобов`язана додержуватись вимог установчих документів ЖБК-54 та чинного законодавства України.

Відповідно до п.4.2.2. Статуту ЖБК-54, обов`язком члена об`єднання є своєчасно сплачувати внески у розмірі, встановленому загальними зборами з урахуванням реальних витрат.

Розмір щомісячних платежів та внесків (тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території), які повинні сплачувати члени ЖБК-54 встановлено рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №814/21 від 21.10.2008 року з додатком.

Відповідачка не проводить оплату за комунальні послуги та послуги по утриманню житлового будинку та прибудинкової території, в результаті чого за період з 01.05.2012 року по 30.04.2018 року в неї виникла заборгованість в сумі 21389,61 грн., яка складається з: 6799,72 грн. за послуги з утримання будинку та утримання прибудинкової території, 632,16 грн. за послуги з вивезення сміття, 3540,60 грн. за послуги з теплопостачання, 3322,63 грн. за послуги з електропостачання, 9484,57 грн. за послуги з водопостачання, 450,00 грн. за капітальний ремонт внутрішньо будинкових тепломереж, 920 грн. за капітальний ремонт.

А тому просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги станом на 30.04.2018 року в сумі 21389,61 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.07.2018 року задоволені позовні вимоги ЖБК-54. Ухвалою суду від 13.08.2019 року дане заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 являється позивач Житлово-будівельний кооператив №54 (ЖБК-54).

Власником квартири АДРЕСА_1 та членом ЖБК-54 є відповідачка ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №23 від 24.07.2017 року (а.с.6). Особовий рахунок за послуги по утриманню житлового будинку та прибудинкової території відкрито на відповідачку.

Відповідно до вимог ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст.4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від сплати послуг.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка отримувала та споживала комунальні послуги з утримання будинку й прибудинкової території та опалення, тому між сторонами виникли договірні правовідносини, а відповідно виникли права та обов`язки у сфері житлово-комунальних послуг в порядку ст.11 ЦК України.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.37-40, 50-51), відповідачка ОСОБА_1 не проводить оплату по відкритому особовому рахунку за комунальні послуги та послуги по утриманню житлового будинку та прибудинковій території, в результаті чого станом на 30.04.2018 року у відповідачки виникла заборгованість за період з 01.05.2012 року по 30.04.2018 року в сумі 21389,61 грн., яка складається з: 6799,72 грн. за послуги з утримання будинку та утримання прибудинкової території, 632,16 грн. за послуги з вивезення сміття, 3540,60 грн. за послуги з теплопостачання, 3322,63 грн. за послуги з електропостачання, 9484,57 грн. за послуги з водопостачання, 450,00 грн. за капітальний ремонт внутрішньо будинкових тепломереж, 920 грн. за капітальний ремонт.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд вважає, що посилання представника ЖБК-54 про те, що ними вживалися заходи по стягненню заборгованості, оскільки за його заявою судом 11.08.2017 року було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, який в подальшому за заявою відповідачки було скасовано, тому строк позовної давності пропущено не було, є безпідставним, оскільки позивачем суду не було надано, відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, вказаних доказів в підтвердження своїх доводів.

Крім того, суд вважає, що послання відповідачки про те, що вона не проживала в квартирі АДРЕСА_1 , а проживала в селі, є безпідставним, оскільки відповідачкою також не надано суду, відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, доказів в підтвердження вказаних доводів.

Частиною 3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Представником відповідачки 27.08.2019 року надано суду заяву про застосування позовної давності до вимог позивача, дане клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав до суду позовну заяву 12.04.2018 року,що підтверджується відтиском печатки суду з відміткою одержано (а.с.3), а тому заборгованість відповідачки станом на 31.03.2015 року в сумі 10308,12 грн. перебуває поза межами строку позовної давності.

Суд вважає, що з відповідачки ОСОБА_1 на користь ЖБК-54 необхідно стягнути заборгованість за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території з 01.04.2015 року в сумі 11081,49 грн. (21389,61 грн. 10308,12 грн.), задовольнивши частково позовні вимоги.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 912,89 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідачки ОСОБА_1 на користь ЖБК-54 необхідно стягнути заборгованість за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в сумі 11081,49 грн., задовольнивши частково позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 4, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.253, 256, 257, 261, 267, 322, 526 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу № 54 (ЖБК-54) суму заборгованості за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 ( одинадцять тисяч вісімдесят одну ) грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу № 54 (ЖБК-54) судові витрати в сумі 912,89 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 15.11.2019 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: