Справа № 336/6274/18
Провадження 2-о/336/20/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин.

Свою заяву, обґрунтовує тим, що він не може оформити спадщину після своєї покійної матері, яка померла 20.09.2018 року, оскільки в свідоцтві про народження заявника не зазначено повністю по батькові матір, а лише стоїть буква «П», у звязку з чим заявнику слід встановити юридичний факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 20.09.2018 року є матірю заявника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки встановлення зазначеного факту необхідно йому для належного юридичного оформлення їх родинного звязку щодо прийняття спадщини, а вирішити таке питання у позасудовому порядку та підтвердити факт існування між ними родинних звязків за ступенем спорідненості сина та матері не вбачається можливим.

Як зазначає заявник, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії ПЯ № 579235 від 20 серпня 1949 року, актовий запис № 1832, видане бюро Ворошиловського ЗАГС м. Мінська, в графі батько зазначено: "ОСОБА_4, в графі мати зазначено ОСОБА_5 літера «П». Тобто, замість повного по батькові «Петрівна» зазначена лише літера «П». За все своє життя мати заявника була Петрівна. Так, вона за життя здійснювала правочини, про що свідчить договір купівлі продажу нерухомого майна, технічний паспорт на квартиру, заповіт складений на імя заявника, свідоцтво про смерть, де її зазначено як особу - ОСОБА_3.

Також заявником було повідомлено, що він є єдиним спадкоємцем після смерті матері, проте нотаріус відмовляє йому в оформленні спадщини, оскільки не надано доказів того, що ОСОБА_3, яка в свідоцтві про народження заявника зазначена як ОСОБА_3 «П» є його матірю. Іншим шляхом, ніж через звернення до суду, здійснити захист своїх прав ОСОБА_1 не може, оскільки виправити описку в свідоцтві про народження не вбачається можливим у звязку з тим, що свідоцтво видавалося у Білорусії в 1949 році.

У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, просили суд заяву задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа в судове засідання не зявилась, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі.

Свідок ОСОБА_6, допитана в судовому засіданні зазначила, що вона є сусідкою заявника та підтвердила обставини викладені в заяві та пояснила, що померла 20.09.2018 року ОСОБА_3 є рідною матірю заявника.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, пояснення свідка, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами.

Згідно свідоцтва про народження серії ПЯ № 976406 ОСОБА_7 народилася 07.10.1927 року, про що в книзі реєстрації записів цивільного стану ОСОБА_8 бюро ЗАГС 15.03.1949 року здійснено запис за № 188.

Згідно свідоцтва про шлюб виданого Бюро ЗАГС Радянського району м. Мінську 12.09.1968 року серії II ПЯ 611095 ОСОБА_7 одружилася 17.08.1949 року з ОСОБА_4, про що свідчить запис № 901 у книзі записів актів цивільного стану.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії ПЯ № 579235 від 20 серпня 1949 року, актовий запис № 1832, видане бюро Ворошиловського ЗАГС м. Мінська, в графі батько зазначено: ОСОБА_4, в графі мати зазначено ОСОБА_3 літера «П».

Судом було досліджено та оглянути оригінали вищезазначених документів, а також оглянуті оригінали заповіту складеного ОСОБА_3 на користь свого сина ОСОБА_1, договір купівлі продажу майна від 06.03.2001 року, посвідченого ОСОБА_9 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 402, згідно якого ОСОБА_3 виступала стороною договору, в якості Покупця, технічний паспорт на квартиру, згідно якого ОСОБА_3 на підставі вищезазначеного договору купівлі продажу належала квартира № 151 в житловому будинку № 14 А у м. Запоріжжя. Також судом досліджена трудова книжка, яка за життя належала саме ОСОБА_3.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

При встановленні факту родинних відносин між заявником та його матір'ю, суд приймає до уваги те, що надані докази є належними в розумінні статті 77 Цивільного процесуального кодексу України та містять інформацію щодо предмета доказування.

Як зазначає заявник, встановлення факту родинних відносин між ним та його померлою матір'ю ОСОБА_3 необхідно йому для оформлення своїх спадкових прав на майно після померлої матері.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що встановлення факту родинних відносин, про що просить заявник, породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне заявнику для реалізації майнових прав, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, встановлення зазначеного факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Керуючись статтями 13, 76-81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 293, 294, 315, 316, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 20.09.2018 року є матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне рішення суду складено 04.03.2019 року.

Суддя: Я.Р.Марко