У Х В А Л А

04 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 385/782/18

провадження № 22-ц/4809/515/19

Кропивницький апеляційний суд у складі судді Письменного О.А., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2018 року задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про розірвання кредитного договору.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, скаржник подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 21 січня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано скаржнику протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали суду усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: сплатити судовий збір в сумі 2643 грн. та надати оригінал квитанції про його сплату. Роз'яснено, що в разі невиконання вимог ухвали суду апеляційна скарга в частині оскарження рішення суду про задоволення первісного позову буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

На виконання вимог ухвали, скаржник подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що він на даний час не працює, а визначений судом розмір судового збору є значним та фактично перешкоджає йому у доступі до правосуддя.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено та продовжено ОСОБА_1 строк для виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги в частині оскарження рішення суду про задоволення первісного позову без руху, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Скаржник повторно подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, із зазначенням тих самих підстав. При цьому вказує, що ухвала Кропивницького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року є невмотивованою, оскільки судом не наведено аргументи щодо майнового стану скаржника.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 14 листопада 1950 року (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його цивільних прав та обов'язків.

Згідно із пунктом 12 Рекомендацій R (81) 7 Комітету Міністрів держав-членів щодо шляхів спрощення доступу до правосуддя від 14 травня 1981 року у разі, якщо сплата судового збору перешкоджає доступу до правосуддя, держави-члени можуть її зменшити або анулювати.

Право доступу до правосуддя, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, може зазнавати обмежень, що застосовуються на розсуд держави-члена. Суд повинен встановити «розумну пропорційність» зазначених обмежень меті їх запровадження, а також з'ясувати, чи не звужується вказане право в результаті їх застосування.(справа «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії» рішення від 23 червня 1995 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя ( справа «Креуз проти Польщі» рішення від 19 червня 2001 року), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий їх розмір, який не враховує фінансове положення заявників, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Зокрема, така позиція була викладена у справі «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії» (рішення від 26 липня 2011 року).

За змістом частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (стаття 8 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, звертаючись до суду із заявою про відстрочення або розстрочення, зменшення чи звільнення від сплати судового збору особа повинна надати докази в підтвердження своєї неплатоспроможності.

Зокрема доказами, що підтверджують відсутність доходу можуть бути відомості чи довідки з податкових органів.

Однак, скаржником не надано суду жодних доказів на підтвердження свого майнового стану, який би унеможливлював сплату ним судового збору у встановленому законом розмірі.

З огляду на вказане у задоволенні клопотання слід відмовити.

Згідно ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, вважаю за можливим продовжити скаржнику строк для виконання вимог ухвали Кропивницького апеляційного суду від 21 січня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Керуючись ст. 127 ЦПК України , -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для виконання вимог ухвали Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області від 21 січня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк апеляційна скарга в частині оскарження рішення суду про задоволення первісного позову буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду О.А. Письменний