Справа 688/354/19
№ 2/688/293/19
Рішення

іменем України

27 лютого 2019 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Мазур Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Варшавської Я.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Судилківської обєднаної територіальної громади Шепетівського району Хмельницької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Судилківської обєднаної територіальної громади Шепетівського району Хмельницької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 березня 1996 року померла її тітка ОСОБА_3, після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: на земельну частку (пай) розміром 3,2 в умовних кадастрових гектарах у землі, що знаходиться на території Новичівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Позивач вступила в управління майном, оскільки крім неї спадкоємців немає.

Для оформлення своїх спадкових прав вона звернулася до Шепетівської районної державної нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), що розташована на території СС «Промінь» с. Новичі Шепетівського району Хмельницької області, розміром 3,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), їй було відмовлено у звязку із відсутністю документів, які б підтверджували право власності на це спадкове майно, а тому просила задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 вимоги підтримали, з підстав викладених у позові.

Представник відповідача - Судилківської обєднаної територіальної громади Шепетівського району Хмельницької області, в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечив.

В зв'язку з визнанням позову відповідачем суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України знаходить ухвалити рішення в підготовчому засіданні.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до аб. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у ст.273 ЦПК (1502-06) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Так, судом об'єктивно встановлено, що 17 березня 1996 року померла тітка позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-БВ № 028236, виданим Новичівською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3Й.) спадкоємство здійснюється за законом і заповітом.

Згідно ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Після смерті останньої відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,2 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Новичівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.

Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивач вступила в управління спадковим майном, оскільки крім неї інших спадкоємців немає.

Згідно аб. 2 п. 16 Постанови діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Факт прийняття ОСОБА_1 спадщини по смерті тітки ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив допитаний свідок ОСОБА_4

Із архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву № 3827/01-18 від 14.11.2018 року вбачається, що спадкова справа до майна померлої 17 березня 1996 року ОСОБА_3, в 19962004 р.р. не заводилась.

Для оформлення своїх спадковий прав позивач звернулася до Шепетівської районної державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), що розташована на території СС «Промінь» с. Новичі Шепетівського району Хмельницької області, розміром 3,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), державним нотаріусом ОСОБА_5 їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на це спадкове майно та запропоновано звернутися до суду.

Відповідно до повідомлення відділу Держгеокадастру у Шепетівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06.11.2018 року № В-394/0-0335-382/148-18 ОСОБА_3 включена до списку громадян-членів СС «Промінь» за № 456, а отже за життя померла набула права на земельну частку (пай), проте сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала. Розмір земельної частки (паю) в СС «Промінь» становить 3,2 в умовних кадастрових гектарах. Вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2018 року становить 49144,61 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12 ), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР ( 1540-06 ). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X «Перехідні положення» ЗК ( 2768-14 ).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність, необхідної для цього землі ,остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995р. N720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону «Про колективне сільськогосподарське підприємство» держава гарантує додержання прав і законних інтересів підприємства та його членів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, розяснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Так встановлено, що ОСОБА_3 за життя була наділена правом на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності спілки селян «Промінь» с. Новичі Шепетівського району, так як вона була включена до списку, громадян, членів КСП, що мали право на земельну частку (пай).

Згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належить спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вказано в ст.1268 ЦК України, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не приймати її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту прийняття позивачем спадщини та визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування права на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216-1218, 1225 ЦК України, ст.ст. 10, 23, 81, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд,-

вирішив :

Позов задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3, яка померла 17 березня 1996 року.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) із земель СС «Промінь» с. Новичі Шепетівського району без визначення меж цієї частки в натурі в розмірі 3,2 в умовних кадастрових гектарах на території Новичівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, після смерті ОСОБА_3, яка померла 17 березня 1996 року, в порядку спадкування.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання та реєстрації: м. Шепетівка, вул. Одухи, 116, Хмельницької області; ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: Судилківська обєднана територіальна громада Шепетівського району Хмельницької області: с. Судилків, вул. Героїв Майдану, 54 Шепетівського району Хмельницької області, .

Повний текст рішення складено 27 лютого 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В.Мазур