Справа № 342/1331/19
Провадження № 22-ц/4808/1547/19
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г. І.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Матківського Р.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Городенківського районного суду від 07 листопада 2019 року у складі судді Ничик Г.І., постановлену в м.Городенка, у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Заява обгрунтована тим, що з 11 липня 2011 року ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилась дочка ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02.08.2012 року.

Заявник зіслалась на те, що в позасудовому порядку батько дитини - ОСОБА_2 не надає коштів на утримання дитини.

Заявник ОСОБА_1 , посилаючись на ст.ст.121,150,180,182,183 СК України та на підставі ст.160,161 ЦПК України, просила суд видати судовий наказ про стягнення щомісячно аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Городенківського районного суду від 07 листопада 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дочки у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_1 на ухвалу суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції вимог процесуального права.

Апелянтка вказала, що відповідно до абз.1 ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно абз.2 ч. 2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно ч.5 ст.183 СК України, той з батьків або інших законних предствників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті.

Апелянтка також зіслалась на положення ч.2 ст.160 ЦПК України та вказала, що вона звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі однієї чверті заробітку ОСОБА_2 , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно абз. 2 ч.2 ст.182 СК України.

Відтак апелянтка вважає, що її заява відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просила скасувати ухвалу Городенківського районного суду від 07 листопада 2019 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вище викладене, розгляд справи здійснюється колегією суддів в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що в заяві про видачу судового наказу заявником заявлено вимогу про стягнення з боржника аліментів на утримання малолітньої дочки у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Наказне провадження - це спрощена форма захисту прав і інтересів кредитора, чиї вимоги до боржника засновані на беззаперечних документах. Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо змісту заяви про видачу судового наказу, а саме: в заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб-громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 просила суд стягнути з боржника аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте таке формулювання не відповідає вимогам, викладеним в ч. 4 ст. 161 ЦПК України, а також вимогам ч.3 ст.183 СК України.

Крім того, заявник не зазначила та не долучила до заяви докази, на яких ґрунтуються її вимоги, зокрема, що дитина проживає та перебуває на її утриманні. Між тим, відповідно до приписів ст. 163 ЦПК України це є обов`язком особи , яка звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу.

До апеляційної скарги вищевказані докази також не були долучені.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у видачі заявнику судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, роз`яснивши заявнику право звернутись із такою вимогою до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала суду постановлена з дотриманням вимог норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Городенківського районного суду від 07 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Горейко М.Д.

Матківський Р.Й.