ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7237/19 Справа № 182/524/19 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Голуб О.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року, яке ухвалено суддею Багровою А.Г. у місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 травня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 15.08.2000 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини не неоподаткованого мінімуму доходу, починаючи з 14.07.2000 року, до повноліття доньки (а.с.26).

Відповідач не виконував рішення суду та не сплачував на утримання дитини аліменти у визначеному розмірі, у зв`язку з чим, станом на 02.01.2018 року, утворилась заборгованість в розмірі 52528,81 грн., що підтверджується довідкою державного виконавця. Оскільки будь-якої поважної причини для несплати аліментів відповідач не має, то з нього підлягає стягненню на користь позивача пеня за несплату аліментів, яка згідно з розрахунком, станом на січень 2018 року, становить 389069 грн.

На підставі наведеного вище, уточнивши позовні вимоги 06.02.2019 року, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментам на утримання дитини в розмірі 52528,81 грн. та пеню за несплату аліментів в розмірі 389069 грн. 31 коп.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 32598 грн. 81 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) по сплаті аліментів та ухвалення в цій частині нового рішення по справі про задоволення вказаних позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом всіх обставин справи.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що відповідач не був обізнаний про наявність заборгованості по аліментам та розміру необхідних платежів, а посилання суду на відповідальність державного виконавця, в провадженні якого перебувало виконавче провадження, не виключає вину платника аліментів відповідача, який знав про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, оскільки тривалий час він не мав заборгованості, а заборгованість виникла через його безробіття.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини своєї неявки суду не повідомили.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 32598,81 грн., тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь неустойки за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача у простроченні сплати аліментів у визначеному державним виконавцем розмірі відсутня, а тому на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, оскільки заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1999 року по 28.11.2001 року та є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6,7).

Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2000 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини не оподаткованого мінімуму доходу, починаючи з 14.07.2000 року до повноліття доньки (а.с.26).

Згідно довідки державного виконавця та розрахунку, станом на 03.01.2018 року, відповідачу ОСОБА_2 нараховано заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки в розмірі 52528,81 грн.(а.с.8-10).

Крім того, встановлено, що починаючи з 05.06.2013 року відповідачем було сплачено на користь позивача 19930 грн., які, як вбачається з розрахунку державного виконавця, не зазначені в графі сплачено боржником, а тому розмір заборгованості по аліментам станом на 03.01.2018 року становить 32598,81 грн. (52528,81 грн. 19930 грн.), що позивачем не заперечувалось.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України, неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі, і на підставі відповідного судового рішення. Проте, свої зобов`язання вчасно не виконував.

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу № 2-449, який здійснений державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області станом на 03.01.2018 року, загальна заборгованість ОСОБА_2 за аліментами з 05.06.2013 року становила 52528,81 грн. (а.с.9-10).

Починаючи з 05.06.2013 року відповідачем було сплачено на користь позивача 19930 грн., які, як вбачається з розрахунку державного виконавця, не зазначені в графі сплачено боржником, а тому розмір заборгованості по аліментам станом на 03.01.2018 року становить 32598,81 грн. (52528,81 19930 грн.).

Протягом 2018 року відповідач сплатив заборгованість по аліментам у розмірі 4800 грн. (а.с.18).

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року за результатами розгляду справи № 572/1762/15-ц.

Тому, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідач на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, є помилковим.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність провести розрахунок суми неустойки за вказаний позивачем період відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 14-37цс18, а саме:

За червень 2013 року неустойка ( пеня ) вираховується з 05.06.2013 року по 02.01.2018 року - 1702 дні (2377,28 грн. х 1% х 1702 дні) = 40461,32 грн.;

За червень 2013 року з 01.06.2013 року по 02.01.2018 року (553,85 грн. х 1% х 1667днів) = 9288,06 грн.;

За липень 2013 року з 01.07.2013 року по 02.01.2018 року (334 грн. х 1% х 1647 днів) = 5500,98 грн.;

За серпень 2013 року з 01.08.2013 року по 02.01.2018 року (334 грн. х 1% х 1616 днів) = 5397,44 грн.;

За вересень 2013 року з 01.09.2013 року по 02.01.2018 року (334 грн. х 1% х 1585 днів) = 5230,50 грн.;

За жовтень 2013 року з 01.10.2013 року по 02.01.2018 року (334 грн. х 1% х 1555днів) = 5193,70 грн.;

За листопад 2013 року з 01.10.2013 року по 02.01.2018 року (334 грн. х 1% х 1524 дні) = 5090,20 грн.;

За грудень 2013 року з 01.12.2013 року по 02.01.2018 року (334 грн. х 1% х 1494 днів) = 4930,20 грн.;

За січень 2014 року з 01.01.2014 року по 02.01.2018 року (235,75 грн. х 1% х 1463 дні) = 3337,94 грн.;

За лютий 2014 року з 01.02.2014 року по 02.01.2018 року (235,75 грн. х 1% х 1432 дні) = 3335,94 грн.;

За березень 2014 року з 01.03.2014 року по 02.01.2018 року (235,75 грн. х 1% х 1404 дні) = 3309,93 грн.;

За квітень 2014 року з 01.04.2014 року по 02.01.2018 року (235,75 грн. х 1% х 1373 днів) = 3236,85 грн.;

За травень 2014 року з 01.05.2014 року по 02.01.2018 року (235,75 грн. х 1% х 1343днів) = 3166,12 грн.;

За червень 2014 року з 01.06.2014 року по 02.01.2018 року (235,75 грн. х 1% х 1312 дні) = 3093,40 грн.;

За липень 2014 року з 01.07.2013 року по 02.01.2018 року (235,75 грн. х 1% х 1647 днів) = 3032,15 грн.;

За серпень 2014 року з 01.08.2014 року по 02.01.2018 року (235,75 грн. х 1% х 1282 дні) = 3022,31 грн.;

За вересень 2014 року з 01.09.2014 року по 02.01.2018 року (235,75 грн. х 1% х 1251 дні) = 2949,23 грн.;

За жовтень 2014 року з 01.10.2014 року по 02.01.2018 року (235,75 грн. х 1% х 1190 днів) = 2805,42 грн.;

За листопад 2014 року з 01.10.2014 року по 02.01.2018 року (235,75 грн. х 1% х 1159 днів) = 2732,35 грн.;

За грудень 2014 року з 01.12.2014 року по 02.01.2018 року (165,75 грн. х 1% х 1129 днів) = 1871,32 грн.;

За січень 2015 року з 01.01.2015 року по 02.01.2018 року (444 грн. х 1% х 1098 дні) = 4875,12 грн.;

За лютий 2015 року з 01.02.2015 року по 02.01.2018 року (444 грн. х 1% х 1067 дні) = 4737,48 грн.;

За березень 2015 року з 01.03.2015 року по 02.01.2018 року (444 грн. х 1% х 1039 дні) = 4613,16 грн.;

За квітень 2015 року з 01.04.2015 року по 02.01.2018 року (444 грн. х 1% х 1008 днів) = 4475,52 грн.;

За травень 2015 року з 01.05.2015 року по 02.01.2018 року (444 грн. х 1% х 978 дні) = 4342,32 грн.;

За червень 2015 року з 01.06.2015 року по 02.01.2018 року (424 грн. х 1% х 947 дні) = 4015,28 грн.;

За липень 2015 року з 01.07.2015 року по 02.01.2018 року (424 грн. х 1% х 917 днів) = 3888,08 грн.;

За серпень 2015 року з 01.08.2015 року по 02.01.2018 року (424 грн. х 1% х 886 дні) = 3756,64 грн.;

За вересень 2015 року з 01.09.2015 року по 02.01.2018 року (374 грн. х 1% х 885 днів) = 3309,90 грн.;

За жовтень 2015 року з 01.10.2015 року по 02.01.2018 року (374 грн. х 1% х 825 днів) = 3085,50 грн.;

За листопад 2015 року з 01.10.2015 року по 02.01.2018 року (374 грн. х 1% х 794 дні) = 2969,56 грн.;

За грудень 2015 року з 01.12.2015 року по 02.01.2018 року (554,75 грн. х 1% х 764 дні) = 4238,29 грн.;

За січень 2016 року з 01.01.2016 року по 02.01.2018 року (554,75 грн. х 1% х 733 дні) = 4066,31 грн.;

За лютий 2016 року з 01.02.2016 року по 02.01.2018 року (554,75 грн. х 1% х 702 дні) = 3894,35 грн.;

За березень 2016 року з 01.03.2016 року по 02.01.2018 року (554,75 грн. х 1% х 673 дні) = 3733,47 грн.;

За квітень 2016 року з 01.04.2016 року по 02.01.2018 року (554,75 грн. х 1% х 642 дні) = 3561,49 грн.;

За травень 2016 року з 01.05.2016 року по 02.01.2018 року (554,75 грн. х 1% х 612 днів) = 3223 грн.;

За червень 2016 року з 01.06.2016 року по 02.01.2018 року (554,75 грн. х 1% х 581 днів) = 3223 грн.;

За липень 2016 року з 01.07.2016 року по 02.01.2018 року (554,75 грн. х 1% х 551 днів) = 3056 грн.;

За серпень 2016 року з 01.08.2016 року по 02.01.2018 року (554,75 грн. х 1% х 520 днів) = 2980,17 грн.;

За вересень 2016 року з 01.09.2016 року по 02.01.2018 року (554,75 грн. х 1% х 489 днів) = 2712,72 грн.;

За жовтень 2016 року з 01.10.2016 року по 02.01.2018 року (554,75 грн. х 1% х 459 днів) = 2546,30 грн.;

За листопад 2016 року з 01.10.2016 року по 02.01.2018 року (554,75 грн. х 1% х 428 днів) = 2374,33 грн.;

За грудень 2016 року з 01.12.2016 року по 02.01.2018 року (554,75 грн. х 1% х 398 дні) = 2207,90 грн.;

За січень 2017 року з 01.01.2017 року по 02.01.2018 року (1097,75 грн. х 1% х 367 дні) = 4028,14 грн.;

За лютий 2017 року з 01.02.2017 року по 02.01.2018 року (1097,75 грн. х 1% х 336 дні) = 3685,92 грн.;

За березень 2017 року з 01.03.2017 року по 02.01.2018 року (1097,75 грн. х 1% х 308 днів) = 3378,76 грн.;

За квітень 2017 року з 01.04.2017 року по 02.01.2018 року (1097,75 грн. х 1% х 277 днів) = 2490,19 грн.;

За травень 2017 року з 01.05.2017 року по 02.01.2018 року (1097,75 грн. х 1% х 247 днів) = 2709,59 грн.;

За червень 2017 року з 01.06.2017 року по 02.01.2018 року (1097,75 грн. х 1% х 216 днів) = 2369,52 грн.;

За липень 2017 року з 01.07.2017 року по 02.01.2018 року (1097,75 грн. х 1% х 186 днів) = 2040,42 грн.;

За серпень 2017 року з 01.08.2017 року по 02.01.2018 року (1097,75 грн. х 1% х 155 днів) = 2321,51 грн.;

За вересень 2017 року з 01.09.2017 року по 02.01.2018 року (1097,75 грн. х 1% х 124 днів) = 1700,35 грн.;

За жовтень 2017 року з 01.10.2017 року по 02.01.2018 року (1097,75 грн. х 1% х 94 дні) = 1031,18 грн.;

За листопад 2017 року з 01.10.2017 року по 02.01.2018 року (1097,75 грн. х 1% х 63 днів) = 691,11 грн.;

За грудень 2017 року з 01.12.2017 року по 02.01.2018 року (1097,75 грн. х 1% х 33 дні) = 362,01 грн.;

За січень 2018 року з 01.01.2018 року по 02.01.2018 року (106 грн. х 1% х 2 дні) = 2,13 грн.

Всього сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 05.06.2013 року по 02.01.2018 року складає 229682,10 грн.

Разом з тим, частиною 1 ст. 196 СК України встановлено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Враховуючи те, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів а період з 05.06.2013 року по 02.01.2018 року становить 32598,81 грн. (52528,81 грн. заборгованість згідно розрахунку позивача 19930 грн. сплачених відповідачем коштів протягом 2013-2017 років), наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 05.06.2013 року по 02.01.2018 року у розмірі 32598,81 грн.

Здійснюючи розрахунок пені, суд апеляційної інстанції враховує положення ч. 2 ст. 196 СК України, згідно якого розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Враховуючи ч. 2 ст. 196 СК України, та обставини справи, матеріальний та сімейний стан платника аліментів, на утриманні якого перебуває малолітня дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на обліку лікаря педіатра з діагнозом псоріаз та потребує постійного медикаментозного лікування, враховуючи, що до 12.06.2012 року відповідач працював та заборгованості по аліментам не мав, після звільнення йому було призначено виплати по безробіттю, з яких відраховувались аліменти, однак, з 03.06.2013 року виплати відповідачу були припинені, тому ОСОБА_2 , не в повному обсязі продовжував сплачувати аліменти на утримання доньки, не отримуючи при цьому будь-яких доходів та виплат, колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру нарахованої неустойки (пені) з 32598,81 грн. до 10 000 грн., що буде справедливим по відношенню до обох сторін.

З урахуванням вказаного вище колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 05.06.2013 року по 02.01.2018 року у розмірі 10 000 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та постановлення в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 10 000 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: