Ухвала

28 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 663/2026/18

провадження № 61-20717ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 29 липня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий заклад санаторного типу «ІНФОРМАЦІЯ_1», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Дитячий заклад санаторного типу «ІНФОРМАЦІЯ_1», третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03 жовтня 2017 року, укладеного між ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «ІНФОРМАЦІЯ_1» та ОСОБА_1 , і визнання за позивачем права власності на цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірного майна, яка задоволена ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 23 липня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Херсонської області від 05 вересня 2018 року та постановою Верховного Суду від 17 січня 2019 року.

25 липня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» звернулося до суду із заявою про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову із тих підстав, що ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «ІНФОРМАЦІЯ_1» спірне майно передало в іпотеку. 26 квітня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» зареєструвало право власності на цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , набутого за приписами статті 37 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки договір купівлі-продажу від 03 жовтня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «ІНФОРМАЦІЯ_1» у простій письмовій формі та у період часу дії заборони на його відчуження без згоди іпотекодержателя, він є нікчемним правочином, що не породжує ніяких правових наслідків, прав і обов`язків для сторін такого договору.

Заявник посилається на те, що при застосуванні судом заходів забезпечення позову не було в наявності жодної із передбачених частиною другою статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав для цього.

Відсутність предмета спору між сторонами та подання позивачем позову без належних доказів про виконання умов договору і сплати встановленої ним ціни має на меті позбавлення нового власника його права на придбане майно, оскільки ОСОБА_1 була обізнана, що цілісний майновий комплекс перебуває в іпотеці та реалізований 26 квітня 2018 року.

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 29 липня 2019 року у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» відмовлено.

Постановою Херсонськогоапеляційного суду від 15 жовтня 2019 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У листопаді 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» звернулося до Верхового Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 23 липня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвала суду першої інстанції, переглянута апеляційним судом, якою відмовлено у скасуванні заходів забезпечення позову, відсутня в переліку ухвал, які підлягають оскарженню у касаційному порядку відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 29 липня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий заклад санаторного типу «ІНФОРМАЦІЯ_1», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

Копію ухвали разом із доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов