КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/14076/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1661/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Катющенко В.П., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несвоєчасну сплату аліментів, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому зазначила, що з 12 грудня 2007 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано, а відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2015 року, відповідач ОСОБА_2 повинен сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 24 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки відповідач рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2015 року не виконує, аліменти не сплачує, у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 06 вересня 2017 року № 17/13, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва, загальна заборгованість відповідача, згідно з виконавчим листом № 755/21190/15-ц від 12 лютого 2016 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, станом на 01 вересня 2017 року становить 21 225,75 гривень.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просила стягнути на свою користь із відповідача заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 21 225,75 грн. та пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 6 713,50 грн., а також судові витрати у розмірі 640,00 грн. (а.с.2-5)

ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 просив задовольнити частково та відмовити у стягненні пені за прострочення сплати аліментів, судові витрати позивача на правничу допомогу покласти на позивача. Зазначив, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів у нього з позивачкою була домовленість щодо сплати аліментів по мірі можливості, однак у серпні 2017 року позивачка перестала з ним спілкуватися, тому аліменти почав надсилати через державну виконавчу службу. Вказував, що аліменти сплачував, про що позивачка надавала розписки за отримання грошових коштів готівкою. Крім цього відповідач посилався на те, що не мав постійного доходу у 2016 році, постійно працює лише з березня 2017 року, має борги по сплаті за комунальні послуги, а також на його утриманні перебуває матір похилого віку, яка потребує лікування, сам також має хронічну хворобу, що обмежує його працездатність. (а.с.75-76)

ОСОБА_1 у відповіді на відзив зазначила, що обставини, на які посилається відповідач не стосуються предмету доказування у даній справі та просила задовольнити позовні вимоги повністю. (а.с.100-101)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несвоєчасну сплату аліментів відмовлено. (а.с.129-136)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалася на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 8 225,75 грн. та пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 2 770,00 грн., а всього 10 995,75 грн. На обґрунтування скарги зазначила, що суд неповно з'ясував обставини справи, не врахував фактичних обставин та доказів, які викладені на обґрунтування заявленого позову та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Вважала, що суд помилково зазначив про відсутність у відповідача заборгованості та підстав для нарахування пені, чим порушив законні права та інтереси як позивачки, так і дитини. Зокрема, суд не звернув уваги на те, що здійснюючи оплату аліментів у 2018 році відповідач здійснював щомісячну оплату аліментів у розмірі 1000,00 грн., а заборгованість за період з листопада 2015 року по вересень 2017 року у розмірі 8 225,75 грн. залишилась несплачена. (а.с.142-147)

ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року вважав законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а тому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що заявлений позивачкою борг станом на 01 вересня 2017 року в розмірі 8 225,75 грн. ним сплачено 15 грудня 2017 року через відділення КМА ПАТ «УКРПОШТА» КИЇВ - 152, на реквізити виконавчої служби, позивачка про це знала і кошти отримала. (а.с.159-161)

Відповідно до пункту 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, що із 12 грудня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. (а.с.8)

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина проживає із позивачкою. (а.с.9)

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2015 року, відповідач ОСОБА_2 був зобов'язаний сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 24 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.10-11)

На виконання вищевказаного рішення суду про стягнення аліментів Дніпровським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист №755/21190/15 від 12 лютого 2016 року, який перебуває на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості від 06 вересня 2017 року, виконаним головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві МакаренкоС.В., заборгованість ОСОБА_2 по аліментам за період з 24 листопада 2015 року до 01 вересня 2017 року становить 21 225,75 грн. (а.с.12)

Відповідачем були надані докази часткової сплати аліментів на утримання дитини та державним виконавцем проведений перерахунок заборгованості.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості від 01 лютого 2018 року, виконаним головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві МакаренкоС.В., заборгованість ОСОБА_2 по аліментам за період з 24 листопада 2015 року до 01 лютого 2018 року становить 4000,00 грн. (а.с.47-49)

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається законом - ст. 79-91, 194-197 СК Українита статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

В суді першої інстанції позивачка заявила позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 21 225,75 грн. заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 вересня 2017 року із посиланням на розрахунок такої заборгованості, складений державним виконавцем 06 вересня 2017 року і такі позовні вимоги в суді першої інстанції не уточнювала і не збільшувала. (а.с.2-5)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 фактично просила стягнути заборгованість по сплаті аліментів за період з листопада 2015 року по 01 вересня 2017 року у розмірі 8 225,75 грн.

Часткове погашення відповідачем заборгованості по сплаті аліментів враховано у довідці-розрахунку заборгованості від 01 лютого 2018 року, виконаної головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Макаренко С.В.

При цьому, за вищевказаним розрахунком станом на 01 вересня 2017 року ОСОБА_2 мав заборгованість по сплаті аліментів в сумі 8 225.75 грн. (1225.75 грн. за 2015 рік + 6000 грн. за 2016 рік + 1000 грн.(8000 грн. нарахованих - 7000 грн. сплачених аліментів за період січень-серпень 2017 року)). З цього ж розрахунку, погашення цієї заборгованості в розмірі 8225.75 грн. зафіксовано державним виконавцем в грудні 2017 року.(а.с.47-49)

Такі обставини підтверджуються і доданою відповідачем ОСОБА_2 квитанцією від 15 грудня 2017 року про здійснення погашення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 8 225,75 грн. на рахунок Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві. (а.с.163)

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів визнала необґрунтованими доводи апелянта про наявність у відповідача ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів за період з листопада 2015 року по 1 вересня 2017 року в сумі 8225.75 грн.

Тому районний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Щодо вимог про стягнення пені.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України (в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин і подання позову), у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував, що сплачував аліменти по мірі можливості та мав заборгованість.

Так, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 у визначений позивачкою спірний період (листопад 2015 року - серпень 2017 року) допущено порушення строків сплати аліментів всього на суму 8225.75 грн., погашення якої відповідач здійснив - 15 грудня 2017 року.

Відповідно до положень частини 1 ст. 196 СК України, рішення про стягнення пені не може бути більшим ніж 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів за визначений позивачкою спірний період, тобто 8225.75 грн.

В позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути пеню в розмірі 6713.50 грн., районним судом відмовлено в позові, в апеляційній скарзі позивачка просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 пеню частково - в розмірі 2770 грн.(а.с.1-5, 129-136, 142-147)

Визначення районним судом розрахунку пені у більшому розмірі, ніж визначено позивачкою, як і не зазначення позивачкою про часткову сплату аліментів відповідачем не можуть бути визнані підставами для відмови у задоволенні позову в частині стягнення пені.

Колегія суддів перевірила розрахунок та дійшла висновку, що нарахований позивачкою розмір пені в сумі 2770 грн. не суперечить вищенаведеним вимогам законодавства за якими така пеня має бути нарахована.

При цьому, з огляду на положення ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів виходила з принципу диспозитивності та розгляду судом апеляційної інстанції цивільного спору в межах вимог заявлених позивачкою в суді першої інстанції та доводів і меж поданої нею апеляційної скарги.

Враховуючи вищезазначені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягнення на користь позивачки із відповідача - 2770 грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів, тобто в межах заявлених позивачкою позовних вимог (за період з грудня 2015 року до 01 вересня 2017 року) і вимог поданої апеляційної скарги.

При цьому, таке судове рішення не позбавляє позивачку права заявляти вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів за період, який не був предметом розгляду у цій справі та у випадку наявності заборгованості платника аліментів.

Оскаржуване рішення районного суду підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, із ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 640 грн. (мінімальна ставка - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2017 року) судового збору за розгляд справи районним судом та 960 грн. судового збору (640 грн. х 150%) за розгляд справи апеляційним судом.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.

З огляду на положення пункту 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах за виключенням обставин, які передбачені цією статтею.

Керуючись ст. 367, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 2770 (дві тисячі сімсот сімдесят) грн.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи районним судом та 960 (дев'ятсот шістдесят) грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Дата складання повного судового рішення - 11 січня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова