КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 755/3163/17 Головуючий у І-й інстанції - Андрейчук Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 серпня 2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2017 року ПАТ Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову Банк зазначав, що 24 грудня 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_1 укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт б/н, відповідно до умов якої Банком надано позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 9 589,76 грн. на строк 24 місяці з 24 грудня 2013 року по 31 грудня 2015 року. Процентна ставка за кредитом становила 1,5% на місяць на суму кредиту.

Проте, позичальник за час дії генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 24 грудня 2013 року б/н не дотримувався умов угоди, не сплачував кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором, внаслідок чого станом на 16 лютого 2017 року у нього утворилась заборгованість на загальну суму 22 170,36 грн, яка складається із заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 8305,30 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 4284,85 грн, комісії у сумі 9 301,88 грн., штрафу за порушення строків виконання зобов`язань за договором у сумі 818,33 грн.

Посилаючись на викладене, Банк просив позов задовольнити та стягнути на його користь вказану суму заборгованості.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 24 грудня 2013 року б/н у сумі 13 408 гривень 48 копійок, що складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 8305 гривень 30 копійок, процентів за користування кредитом у сумі 4284 гривні 85 копійок, штрафу за порушення строків виконання зобов`язань за договором у сумі 818 гривень 33 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у сумі 1600 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відомову у задоволенні позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року розгляд справи було призначено в порядку письмового провадження згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК Українидоговори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 8305,30 грн., процентів за користування кредитом у сумі 4284 ,85 грн., штрафу за порушення строків виконання зобов`язань за договором у сумі 818 ,33 грн,. суд виходив з доведеності та обґрунтованості вимог в цій частині.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 24 грудня 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_1 укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, за умовами якоїпозивач зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 9589,76 грн на строк 24 місяці з 24 грудня 2013 року по 31 грудня 2015 року. Процентна ставка за кредитом становила 1,5% на місяць на суму кредиту. Погашення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячного платежу у сумі 479,87 грн з 1 по 25 число кожного місяця.

На підтвердження факту укладення згаданої угоди банком надано засвідчену її копію.

У генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 24 грудня 2013 року б/н зазначено,про те, що відповідач згодний,що ця угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком кредитний договір (а. с. 7).

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підписана сторонами генеральна угода про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 24 грудня 2013 року б/н містить усі істотні умови кредитного договору, зокрема умови про предмет, ціну та строк її дії. Так у зазначеній угоді сторони погодили суму кредиту (9589,76 грн), розмір процентів за користування ним (1,5% на місяць на суму кредиту, тобто 18% річних), строк кредитування (24 місяці - з 24 грудня 2013 року по 31 грудня 2015 року), умови та строки погашення кредиту, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. Тобто сама по собі генеральна угода про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 24 грудня 2013 року є кредитним договором.

Кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АТ КБ "ПриватБанк" відповідачуОСОБА_1 , що підтверджується випискою по рахунку позичальника (а. с. 82-83). Доказів на спростування факту отримання кредитних коштів у сумі 9589,76 грн відповідачем не надано.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 систематично не виконував взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування в зв`язку з чим допустив заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у розмірі 8305,30 грн, зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 4284,85 грн. Наведені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором, випискою по особовому рахунку позичальника (а. с. 5, 82-83).

Вказаний розрахунок підтверджується матеріалими справи, сумнівів у колегії суддів не викликає й відповідачем не спростований.

Суд повно та всебічно з`ясував ообставни справи, наданим доказам дав належну правову оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення заборгованостіза генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 24 грудня 2013 року б/н у сумі 13 408 ,48 грн., що складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 8305,30 грн., процентів за користування кредитом у сумі 4284,85 коп., штрафу за порушення строків виконання зобов`язань за договором у сумі 818 ,33 грн.

Доводи апеляційної скарги рішення суду в приведеній частині не спростовують.

Рішення суду в цій частині відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Доводи апеляційної скарги про те, що виписки по рахункам, які містяться на а.с. 82-83 не є належним та допустими доказами по справі, не є первинними бухгалтерським документами, не не заслуговують на увагу й не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами - письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень(ст.77).

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПКУ України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Пунктом 5.1 гл.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Регістри бухгалтерського обліку повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Згідно з п.5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженою постановою Національного Банку України від 18 чкрвня 2003 року №254, форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити обов`язкові реквізити.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Позивачем, як на доказ укладеного договору та надання кредитних коштів надано було виписку з особового рахунку клієнта, яка відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України є регістрами аналітичного обліку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженнями виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту, тобто є належним та допустими доказом по справі, й відповідачем не спростована.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що генеральна угода про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 24 грудня 2013 року між сторонами не укладалась, текст угоди не містить положень про зобов`язання позивача надати відповідачу грошові кошти, також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки стороною відповідача не спростованіз посиланням на належні, допустимі та достовірні докази обставини укладення генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 24 грудня 2013 року б/н, яка на даний час є чинною. Відповідачем також не надано доказів щодо погашення ним заборгованості за кредитом.

Як видно з матеріалів справи, 23 листопада 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, що складається з Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг й самих Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів, згідно з якими було видано відповідачу платіжну картку - Кредитка «Універсальна» та відкрито картковий рахунок.

Позичальник свої зобов`язання виконував неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованості за кредитним договором. В зв`язку з чим, 24 грудня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладеного Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт з метою здійснення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним 23 листопада 2011 року.

Пунктом 1.1.2.Генаральної угоди визначено, що заборгованість відповідача за зобов`язаннями на момент підписання Генеральної угоди становить 10 709 грн. 76 коп.

Також було визначено, що за умовами Генеральної угоди ОСОБА_1 надані кредитні кошти у розмірі 9 589 грн.76 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту під 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 31.12.2015 року.

Пунктом 2.2. Генеральноої угоди передбачено, нарахування штрафу на 32-йдень за порушення зобов`язань у розмірі 818,33 грн.

При цьому, як бачається зі змісту Генеральної угоди, що такою угодою не передбачено надання нового кредиту, а лише узгоджено реструктруктиризацію вже існуючої кредитної заборгованості, яка було зменшена на 818,33 грн. (п.1.1.1. Генеральнох угоди). Вказана обставина була відома позивачу, про що свідчить його особистий підпис на угоді.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 16 лютого 2017 року становила 22 710,36 грн. та складається з : 8 305,30 грн. заборгованість за тілом кредитом, 4 284,85 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, виходячи із 1,5% на місяць, що становить 18% річних у відповідності до вимог п.2.1 Генеральнох угоди, 818,33 грн. - штраф, передбачений п.2.2 Генеральної угоди.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом неправильно визначено судом суму судового збору, що підлягає стягненню з відповідача.

Так, ч.1 ст. 141 ЦПКУкраїни визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь Банку суму сплаченого при поданні позовної заяви судового збору в розмірі 1600 грн., а не пропорційно розміру задоволених позовних вимог, як це передбачено ч.1 ст. 141 ЦПК України.

За таких обставин, рішення суду в частині стягнення судового збору необхідно змінити, зменшивши суму стягнутого з відповідача на користь позивача судового збору з 1600 грн. до 967,68 грн.

В решті рішення суду підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 серпня 2019 року в частині стягнення судового збору змінити.

Зменшити розмір стягнутого ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судового збору з з 1600 грн. до 967,68 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарження не підлягає.

Головуючий: Судді: