АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/83/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 310020000 Опалинська О.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Пономаренка В.В.

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5;

відповідач - ОСОБА_6;

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_6;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянської міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2018 року, ухваленого в складі судді Опалинської О.П., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем у справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня2008 року. Від шлюбу народилася донька - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинено з травня 2013 року.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2013 року - шлюб було розірвано.

Донька проживає з ОСОБА_5 у м. Києві.

ОСОБА_6 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Участі у справах та витратах сім'ї не приймає.

Позивач просила суд :

- стягнути з ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 червня 2018 року і до повноліття дитини.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що він згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачено законом.

Апелянт зазначає, що позивач не довела суду чому розмір аліментів, що підлягає стягненню з нього має склади 1/3 частини, а не 1/4 частини його доходу. Однак суд на це увагу не звернув і також в рішенні не вказав з яких критеріїв він виходив визначаючи до стягнення аліменти на 1 дитину в розмірі 1/3 частини його доходу.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2013 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зареєстрований у відділі РАЦС по м. Сміла Смілянського управління юстиції Черкаської області 20 вересня 2008 року, актовий запис №380 - розірваний (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області позивач та відповідач є батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).

В зв'язку з реєстрацією шлюбу 12 жовтня 2018 року ОСОБА_5 змінила прізвище на прізвище «ОСОБА_5», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 41).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХП (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 1 та 3 статті 181 СК України передбачено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином законодавець визначив, що у безспірному порядку на одну дитину підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу).

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При зверненні в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, позивачка не вказала чому саме розмір аліментів в такій частці доходів відповідача є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку її дитини і які саме обставини передбачені статтею 182 СК України мають бути враховані судом при визначенні частки заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись як аліменти на дитину.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в повному розмірі, суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог в повному розмірі, оскільки в рішенні суду не вказав, які саме обставини передбачені статтею 182 СК України були ним встановлені в ході розгляду справи та враховані при визначенні частки заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину з відповідача саме в розмірі 1/3 частини і чому саме такий розмір частки від заробітку (доходу) батька є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на утримання дочки з відповідача ОСОБА_6 необхідно змінити, зменшивши частку заробітку (доходу), яка підлягає стягненню з 1/3 на 1/4 частини.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Смілянської міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2018 року змінити, зменшивши частку заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 з відповідача ОСОБА_6 з 1/3 на 1/4 частини.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в порядку та на умовах визначених ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

В.В. Пономаренко

Повний текс постанови складений 15 січня 2019 року.