Справа № 308/6228/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

08 листопада 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі - Вереш А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Марамигін Павло Владиславович до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Марамигін П.В. звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів. Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що відповідач по справі ОСОБА_2 в період травня-серпня 2015 року одержав від позивача ОСОБА_1 неправомірну вигоду в розмірі 2000 доларів США. За вироком Ужгородського міськрайонного суду від 04.11.2015 р. ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, а саме за одержання від ОСОБА_1 неправомірну вигоду в розмірі 2000 доларів США, за вплив на службових осіб Ужгородського обєднаного міського військового комісаріату. За вироком суду, предмет неправомірної вигоди в розмірі 200 доларів США , підлягають поверненню ОСОБА_1 . Представник позивача вказує на те, що позивач цивільний позов у кримінальному провадженні не заявляв, відповідач на досудовому слідстві не повернув позивачу 1800 дол. США.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 на день звернення з позовом до суду не повернув позивачу грошові кошти в сумі 1800 доларів США, які він неправомірно отримав від позивача, просить суд ухвалити рішення яким: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1800 доларів США зі сплатою даної суми в національній валюті (гривні) на день здійснення платежу та 3 % річних за користування грошовими коштами, що становить 53,04 доларів США , нараховані за період отримання грошових коштів до 22.04.2016 року, зі сплатою даної суми в національній валюті (гривні) на день здійснення платежу, а також витрати пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися повторно, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушен-ням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:
12.07.2016 р. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду (суддя Семерак І.О.) заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено та на час розгляду даної справи накладено арешт на майно ОСОБА_2
12.07.2016 р. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду (суддя Семерак І.О.) було відкрито провадження по даній справі.
Відповідно до розпорядження керівника апарату суду за № 562 від 20.09.2016 р. у зв`язку із звільненням судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_3 матеріали справи були передані для повторного автоматичного перерозподілу.
26.09.2016 р. ухвалою судді Бенца К.К. прийнято справу до свого провадження.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.
За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 04.11.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, а саме за те, що в період травня-серпня 2015 року ОСОБА_2 одержав від позивача ОСОБА_1 неправомірну вигоду в розмірі 2000 доларів США за вплив на службових осіб Ужгородського обєднаного міського військового комісаріату. За вироком суду, предмет неправомірної вигоди в розмірі 200 доларів США , підлягають поверненню ОСОБА_1 (а.с. 3-4)

Вирок набрав законної сили 07 грудня 2015 року.

Відповідач своїми злочинними діями, а саме: одержання від позивача ОСОБА_1 неправомірної вигоди в розмірі 2000 доларів США , заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 2000 доларів США, частина з яких в сумі 200 доларів США , повернуто ОСОБА_1 за вироком суду.

Таким чином, спричинена майнова шкода в розмірі 1800 доларів США в добровільному порядку не відшкодована.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільний позов під час розгляду кримінальної справи не заявлявся.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства

Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії остан-ньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як встановлено судом, відповідач не повернув отриману неправомірну вигоду в розмірі 1800 доларів США позивачу, що не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами.

Таким чином, проаналізувавши зміст наданих письмових доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 1800 доларів США підлягають задоволенню.

Враховуючи викладені обставини, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням в розмірі 1800 доларів США, що становить 44 128,00 гривень ( за офіційним курсом НБУ, станом на 08.11.2019 року становить 1 долар США = 24,5158 грн. ), як частину отриманої неправомірної вигоди.

Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних за період з моменту отримання відповідачем грошових коштів до 22.04.2016 рік в сумі 53,04 доларів США.

Відповідно до ч.2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).
Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Враховуючи викладене, cуд, перевіривши розрахунок 3% річних у розмірі 53,04 дол. США, визнає його арифметично вірним та обґрунтованим, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 53,04 дол. США, що становить 1300,32 гривень ( за офіційним курсом НБУ, станом на 08.11.2019 року становить 1 долар США = 24,5158 грн. ),підлягають задоволенню.
Із огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Марамигін Павло Владиславович до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяну кримінальним правопорушенням підлягає до задоволення.
Відповідно до ст.89ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав,що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд,та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№ 63566/00,§23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи ізпринципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,повному, об`єктивному табезпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.141ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Витрати із сплати судового збору слід покласти на відповідача.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката, суд констатує наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судовихвитрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються -згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правни-чої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Проте, позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката , а відтак вимога позивача про відшкодування понесених витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст. 625, 1166,1214ЦК України, суд,-

У х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Марамигін Павло Владиславович до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , - матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням в розмірі 1800 доларів США, що становить 44 128,00 гривень ( за офіційним курсом НБУ, станом на 08.11.2019 року становить 1 долар США = 24,5158 грн. ).

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , - 3 % річних, в сумі 53,04 дол. США, що становить 1300,32 гривень ( за офіційним курсом НБУ, станом на 08.11.2019 року становить 1 долар США = 24,5158 грн. ).

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у сумі 551,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Дата складання повного судового рішення 18.11.2019 року.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду К.К. Бенца