Постанова

Іменем України

02 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 725/4322/17

провадження № 61-46587св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Чернівецька міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

третя особа - державний реєстратор Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації Недошитко Надія Богданівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги Чернівецької міської ради та представника ОСОБА_5 - адвоката Шевченка Миколи Миколайовича, на постанову апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Лисака І. Н., Владичана А. І., Яремка В. В.

Короткий зміст позовних вимог:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - державний реєстратор Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації Недошитко Н. Б., про визнання незаконним рішення та його скасування.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 29 березня 2006 року належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 ), якій рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11 листопада 2014 року № 604/19 була присвоєна окрема поштова адреса, а саме: АДРЕСА_2 .

Зазначена квартира розташована на земельній ділянці разом з будинком під літ. «А-1», власниками якого є відповідачі.

З метою приватизації спільної земельної ділянки будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки безоплатно у власність для обслуговування житлового будинку та виготовлено проект розподілу, проте відповідачі не погодилися з таким розподілом і виготовили свій, за яким ширина проїзду з вулиці Залозецького на земельну ділянку позивача становить 1 м. За відсутності згоди ОСОБА_1 даний проект було погоджено на засіданні комісії Чернівецької міської ради з розгляду земельних спорів та рішенням Чернівецької міської ради від 29 травня 2017 року № 725 земельну ділянку площею 0,0544 га було передано у спільну сумісну власність відповідачів.

Із вказаним рішенням позивач не погоджується, вважає його незаконним та таким, що порушує її права суміжного землекористувача і зазначає, що на даний час власники суміжної земельної ділянки почали будівництво паркану, позбавивши її можливості належного здійснення права користування земельною ділянкою, оскільки відсутність проїзду позбавляє її можливості заїзду транспорту для здійснення ремонту будинку, створені перешкоди у доступу рятувальним службам.

ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати рішення Чернівецької міської ради від 29 травня 2017 року № 725 в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0544 га (кадастровий номер :07:005:1080) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (далі - земельна ділянка).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 21 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що доводи позивача щодо невідповідності розробленого проекту розподілу земельної ділянки відповідачами вимогам Державно будівельним нормам (далі - ДБН), у зв`язку з чим рішення Чернівецької міської ради № 725 від 29 травня 2017 року в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 земельної ділянки слід визнати незаконним та скасувати, є безпідставними, оскільки норми загальних положень ДБН 360-92* ДБН «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» поширюються на правовідносини, що виникають під час проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України, однак, у даному випадку, відсутнє проектування нового та реконструкція існуючого об`єкту, а також вказав, що позивачем не було надано суду доказів можливості розподілу спірної земельної ділянки з урахуванням зазначених норм ДБН та одночасним дотриманням прав усіх співвласників щодо належних їм розмірів земельних ділянок у відповідності до вимог частини четвертої статті 120 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України).

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_8 задоволено.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 21 червня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення 29 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 29 травня 2017 року № 725 про передачу у спільну сумісну власність ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0544 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідачами не дотримано визначеного законом порядку набуття права власності на земельну ділянку в порядку приватизації, а також на те, що при зведенні огорожи на бетонному фундаменті на межі із земельною ділянкою, що залишилася у користування ОСОБА_1 , таким чином, що для проходу до свого будинку останній залишився 1 метр, було порушено правила добросусідства, внаслідок яких позивача було обмежено в користуванні земельною ділянкою згідно закріпленого між сусідами до приватизації звичаю, що призвело до ухвалення неправильного рішення.

Апеляційний суд дійшов висновку про порушення прав та інтересів позивача оскаржуваним рішенням, прийнятим органом місцевого самоврядування.

Короткий зміст вимог та доводів касаційних скарг:

24 жовтня 2018 року Чернівецька міська рада через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня

2018 року, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 21 червня 2018 року залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що при розподілу спірної земельної ділянки позивачу було передано земельну ділянку площею 0,0219 га, що відповідно до розрахунків статті 120 Земельного Кодексу України є більшою, ніж передбачено, а тому право позивача не порушено.

Крім того, апеляційний суд Чернівецької області, скасовуючи рішення суду першої інстанції у зв`язку з тим, що відповідачами виготовлено технічну документацію із землеустрою, а не проекту відведення та влаштування ними огорожі, не було враховано вимоги частини дев`ятої статті 55 Закону України «Про землеустрій», відповідно до якої у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

13 лютого 2019 року представник ОСОБА_5 - адвокат Шевченко М. М. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2018 року, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 21 червня 2018 року залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що посилання апеляційного суду на добросусідство є безпідставними, а також дана касаційна скарга мотивована аналогічними вимогами, що й касаційна скарга Чернівецької міської ради.

Доводи інших учасників справи:

11 березня 2019 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_8 через засоби поштового зв`язку подано до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2018 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року відкрито провадження за касаційною скаргою Чернівецької міської ради на постанову апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2018 року. Витребувано матеріали цивільної справи з Першотравневого районного суду міста Чернівці.

Ухвалою Верховного суду від 14 лютого 2019 року поновлено ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2018 року. Відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 , подану адвокатом Шевченком М. М.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційних скарг, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Короткий зміст фактичних обставин справи:

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що у будинку АДРЕСА_1 є три квартири, які розташовані у двох самостійних відкремлених будинках літ. «А» (до складу якого входить квартири № 1 та № 2 , та які належать на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ), та літ. «Б-1» ( до складу якого входить квартира № 3 , яка належить на праві власності позивачу).

Будинок літ. «А» розташований біля входу на початку земельної ділянки, а будинок літ. «Б-1» навпаки у дворі будинку на межі земельної ділянки.

Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11 листопада 2014 року № 604/19 було присвоєно поштову адресу АДРЕСА_2 - житловому будинку літ. «Б», власником якого є позивач із зняттям будинку з балансу комунальної власності та виділом із складу будинковолодіння.

На час приватизації, за виключенням площ земельної ділянки під будівлями, за будинковолодінням закріплено земельну ділянку, площею 0,0763 га.

Спір між сторонами виник у зв`язку з розподілом між сторонами земельної ділянки, площею 0,0763 га, що була закріплена за будинком АДРЕСА_1 .

Рішенням Чернівецької міської ради від 28 січня 2016 року № 88 позивачу надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,0219 га.

З метою розподілу спільної земельної ділянки будинків 5-А та 5 був виготовлений проект такого розподілу, з яким відповідачі не погодилися, і виготовили свій проект розподілу, згідно якого ширина проїзду по АДРЕСА_1 на її земельну ділянку становить 1 м. Даний проект погоджено на засіданні комісії Чернівецької міської ради з розгляду земельних спорів та рішенням Чернівецької міської ради від 29 травня 2017 року № 725 було передано ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 безоплатно у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - земельну ділянку, площею 0,0544 га.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно абзацу 4 частини першої статті 123 Земельного Кодексу України надання у користування земельної ділянки здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Частина другою зазначеної статті передбачає, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини 3 статті 123 Земельного Кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд Чернівецької області на підставі належним чином оцінених доказів, встановив, що відповідачі під час приватизації земельної ділянки, на якій розміщено належне їм нерухоме майно, не зверталися із заявою про прийняття рішення (дозволу) на розробку проекту землеустрою щодо її відведення. Таке рішення уповноваженим органом не приймалося. Рішення від 29 травня 2017 року № 725 29 сесії VІІ скликання Чернівецької міської ради в додатку другому не містить відомостей про затвердження проекту відведення за спірною адресою, а лише пунктом 28 вирішено питання про передачу земельної ділянки у власність.

Установивши, що відповідачі порушили порядок набуття права власності на земельну ділянку в порядку приватизації, встановлений статтею 123 ЗК України, щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою та її затвердження, апеляційний суд Чернівецької області дійшов обґрунтованого висновку про визнання незаконним та скасування рішення 29 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 29 травня 2017 № 725 про передачу у спільну сумісну власність ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 земельної ділянки.

Доводи касаційної скарги про те, що за приписами статті 55 ЗУ «Про землеустрій» не вимагається отримання дозволу на розробку документації із землеустрою й відповідно розроблення такої документації є необґрунтованими, оскільки дана норма застосовується для правовідносин, коли такий житловий будинок, розташований на земельній ділянці, яка індентифікована як окремий об`єкт. Однак житловий будинок відповідачів розташований на спільній земельній ділянці з будинком позивача. Рішення щодо поділу цієї земельної ділянки органом місцевого самоврядування не приймалось і документація із землеустрою щодо такого поділу не розроблялась та не затверджувалась.

У зв`язку з тим, що після отримання відповідачами у власність земельної ділянки площею 0,0544 га відповідачі приступили до її використання та звели огорожу на бетонному фундаменті на межі із земельною ділянкою, що залишилася у користування позивача, таким чином, що для проходу до свого будинку останній залишився 1 м, призвело до порушення прав та інтересів позивача, яка позбавилась належних умов нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, можливості проходу позивача з вулиці на подвір`я, заїзду транспорту для здійснення ремонту будинку, створені перешкоди у доступу рятувальним службам.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність рішення суду апеляційної інстанції, яким надано належну оцінку всім обставинам справи, аргументи учасників справи перевірено, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що відповідно до правил частини першої статі 400 ЦПК України виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційні скарги без задоволення, а постанову апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2018 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Чернівецької міської ради, ОСОБА_5 , подану адвокатом Шевченко Миколою Миколайовичем залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко