Номер провадження: 22-ц/813/156/19
Номер справи місцевого суду: 523/3369/17
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря Чепрас А.І.

з участю: позивача ОСОБА_1 і його представника, представника Міністерства інфраструктури України

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року (одноособово суддя Середа І.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства інфраструктури України та державного підприємства «Одеський морський торговельний порт», третя особа Одеська міська рада, про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

07.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся із позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, і, остаточно визначивши відповідачами у справі Міністерство інфраструктури України (далі-Міністерство) та державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» (далі-ДП ОМТП), третя особа Одеська міська рада (далі-ОМР), просив: надати йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 місяців з дня набрання чинності рішенням суду.

Позов обґрунтовано наступним.

Позивач, за життя, доглядав ОСОБА_2 , який залишив на ім`я позивача заповіт. Після смерті спадкодавця, позивач займався його похованням. У визначений законом строк позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини через необхідність лікування та реабілітаційний період. За заповітом він успадковує право постійного володіння нежитловою спорудою боксу № НОМЕР_1 , яку збудовано власними силами та за власні кошти і з дозволу СРЗ «Україна".

Посилаючись на те, що строк для подачі заяви щодо прийняття спадщини пропущений з поважних причин, позивач просив позов задовольнити.

У судовому засіданні 27.11.2018 року позивач та його представник позов підтримали, представник відповідача ДП ОМТП заперечувала проти позов, представник Міністерства у судове засідання не з`явився, направив відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи ОМР не приймав участі у судовому засіданні.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.11.2018 рокупозов залишено без задоволення.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 27.11.2018 року скасувати, ухвалите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає:

Суд першої інстанції проігнорував прохання його та його представника щодо зосередження на строках та причинах пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і з`ясовував кому саме належить майно, яке, у разі встановлення додаткового строку, можливо успадкувати. Проте, питання спадкування майнових прав є предметом розгляду в іншій судовій справі, тому суд вийшов за межі позовної заяви і вдався до дослідження питання, яке не є предметом позовної заяви.

Судом не прийнято до уваги, що позивач пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, з підстав того, що після проходження лікування в стаціонарі, позивач потребував санаторного лікування, яке отримував самостійно і зазначені обставини судом не досліджувались.

Суд невірно застосував приписи п.2 ч.1 ст. 1219 ЦК України, вважаючи, що позивач намагається успадкувати право участі в об`єднанні громадян, що є хибним висновком суду. Позивач неодноразово наводив обсяг спадкової маси, яка зводиться до спадкування майнового права - права користування нежитловим приміщенням, що ніяк не пов`язано із участю у товаристві або в об`єднаннях громадян.

Суд не взяв до уваги приписи ст. 1216 ЦК України стосовно того, що спадкуванням є перехід прав від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

У спадкодавця було встановлене судом і підтверджене іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, які не досліджувались судом, право користування нежитловим приміщенням боксом № НОМЕР_1 і це не пов`язано з участю спадкодавця у громадській організації. Зазначене приміщення надавалось спадкодавцю, як працівнику СРЗ «Україна», для відпочинку, яке ввійшло своїм майном та майновими зобов`язаннями до складу ДП ОМТП через реорганізацію СРЗ «Україна».

За радянських часів, працівникам СРЗ «Україна» у постійне користування були надані приміщення для відпочинку, які були побудовані силами та за кошти саме працівників заводу. Внаслідок реорганізації заводу та постійних спорів між громадською організацією і ДП ОМТП, працівники заводу не мають можливості належним чином зареєструвати свої майнові права на спірні приміщення, проте їх право постійного користування приміщеннями не оспорюється ані громадською організацією, ані ДП ОМТП.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

У відзиві на апеляційну скаргу представник Міністерства і ДП ОМТП просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, зазначаючи:

Судами встановлена незаконність оформлення виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім`я громадської організації свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 27.12.2012 року, яким посвідчувалось право власності громадської організації на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал №193, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У процесі розгляду справи № 916/887/17 в суді першої інстанції, а саме: 21.09.2017 року, проведено реєстрацію власності за державою Україна в особі Міністерства на будівлі та споруди загальною площею 2 331,2 м2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 98439268 від 26.09.2017 року.

У зв`язку з цим, Одеський апеляційний господарський суд, ухвалою від 16.01.2018 року у справі № 916/887/17, рішення господарського суду Одеської області від 13.10.2017 року залишив без змін, тобто підтвердив факт втрати юридичної сили свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3 715708 від 12.05.2015 року, виданого на ім`я громадської організації «Причал №193 «Ярмарочна».

Власником об`єктів державного майна спортивно-човнової станції (у тому числі і будівлі одноповерхової «Бокси», інв. № 100179), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є держава в особі Міністерства і ДП ОМТП. Об`єкт «Бокси» (інв. № НОМЕР_4 ) обліковується на балансі та знаходиться у господарському віданні ДП ОМТП.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України «Про реорганізацію ДП «Одеський судноремонтний завод «Україна» від 02.10.2006 року № 971, реорганізовано ДП «Одеський судноремонтний завод «Україна» шляхом його приєднання до ДП «Одеський порт», який є правонаступником прав та обов`язків заводу і прийняв на свій баланс основні фонди ДП «Одеський судноремонтний завод «Україна», зокрема об`єкти нерухомого майна спортивно-човнової станції, розташованої у АДРЕСА_1 .

Ні Міністерством, ні Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області не надавалась згода на передачу спірних об`єктів державної власності з господарського відання ДП ОМТП будь-якій третій особі (ані державний, ані приватній).

Відповідно до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації № 847-ХIV від 07.07.1999 року, ДП ОМТП включено до переліку державних об`єктів (ідентифікаційний код 01125666), що не підлягають приватизації.

Міністерство і ОМТП вважають позовні вимоги позивача, які є предметом судового розгляду у справі № 523/3369/17, щодо об`єкту, який належить до державної власності, такими, що не відповідають приписам законодавства України.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який за життя залишив заповіт від 09.04.2015 року про те, що усі його права, які за законом він буде мати на день смерті на некапітальну споруду бокс 72 на території спортивно-човнової станції «Причал №193 «Ярмарочна» за адресою : АДРЕСА_1 він заповідає ОСОБА_1 (а.с.7-10 т.1).

ОСОБА_1 у квітні 2016 року звернувся до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ,однак у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено з підстав пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.11 т.1).

Матеріали справи не містять відомостей про інших спадкоємців ОСОБА_2 за законом або за заповітом.

14.03.2018 року, позивач, уточнивши позов, відповідачами у справі за вимогами про визначення додаткового строку для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини, визначив Міністерство і ДП ОМТП.

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини зі спадкування, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, виходив з недоведеності позовних вимог належними та допустимими доказами, відсутності спадкового майна, а також з того, що Міністерство і ДП ОМТП не є належними відповідачами у справі (а.с.191,192 т.2).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що Міністерство і ДП ОМТП не є належними відповідачами у даній справі з таких підстав.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини ( ст. ст. 1270 ч.1, 1272 ч.3 ЦК України).

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою ( ст. 1277 ч.1 ЦК України).

Зважаючи на те, що спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом є позивач ОСОБА_1 і інших спадкоємців ОСОБА_2 за заповітом або за законом немає, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, у даному випадку ОМР, у розумінні ст. 1277 ч.1 ЦК України, зобов`язана подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, а отже ОМР є належним відповідачем у справі за позовом ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Міністерство і ДП ОМТП не є належними відповідачами у справі.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог належними та допустимими доказами і відсутності спадкового майна підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення суду, оскільки такі судження суду можуть бути покладені в обґрунтування рішення лише у разі, якщо у справі приймає належний відповідач.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи позивача у скарзі про те, що: суд проігнорував про необхідність зеосередитись на строках та причинах пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і не взяв до уваги, що строк пропущений з поважних причин (лікування у стаціонарі та необхідність проходження санаторного лікування); суд невірно застосував приписи п.2 ч.1 ст. 1219 ЦК України, вважаючи, що позивач намагається успадкувати право участі в об`єднанні громадян, такі висновки суду є хибними, оскільки у спадкодавця було встановлене судом і підтверджене іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, право користування нежитловим приміщенням боксом № НОМЕР_1 і це не пов`язанл з участю спадкодавця у громадській організації, - не заслуговують на увагу, оскільки позов пред`явлено до неналежних відповідачів.

Доводи і аргументи представника Міністерства та ДП ОМТП стосовно того, що об`єкти спортивно-човнової станції загальною площею 2 331,2 м2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема спірний бокс, є об`єктами державної власності в особі Міністерства та ДП ОМТП не приймаються до уваги, оскільки Міністрество і ДТП ОМТП не є належними відповідачами у справі за позовними вимогами про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

ОСОБА_1 пред`явив позов до неналежних відповідачів, а тому відсутні підстави для ствердження про порушення прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що Міністерство і ДП ОМТП не є належними відповідачами у справі, а тому рішення суду у цій частині підлягає залишенню без змін.

Підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин ( ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.4 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що судження суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог належними та допустимими доказами і відсутності спадкового майна можуть бути покладені в обґрунтування рішення лише у разі, якщо у справі приймає належний відповідач, висновки суду у цій частині підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення суду шляхом зміни рішення суду.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 376 ч.1 , ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу позивача і залишає без змін рішення суду в частині відмови у позові, а тому позивач не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1,2, 375 ч.1, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року - змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення судження суду щодо недоведеності позовних вимог належними та допустимими доказами та відсутності спадкового майна, а в іншій частині рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 14.11.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова