Справа № 206/258/19
Провадження № 2/206/378/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2019 м. Дніпро
Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштак К.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку набувальної давності, -
ОСОБА_3 звернувся до суду з даною позовною заявою в інтересах ОСОБА_1, як адвокат.
Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов, зокрема ст. ст. 175, 177 ЦПК України. Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху оскільки подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.
Так, згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві повинно бути зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначено докази, що підтверджують вказані обставини.
Однак, дослідивши зміст позовної заяви, суддя приходить до висновку, що адвокатом ОСОБА_3 не зазначено доказів на підтвердження зазначених ним обставин у позові, а саме: тимчасового проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1, а також, не зазначено обставин хто на день звернення до суду є власником спірної квартири.
При цьому, визначення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню.
Також, суддя звертає увагу, що суди вищих інстанцій неодноразово наголошували на тому, щовизнання права власності в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. А тому, враховуючи, що відповідно до змісту позовної заяви позивач на день смерті проживала разом із ОСОБА_4, тобто своєю матірю, а також і той факт, що остання уклала договір довічного утримання з відповідачем, проте нотаріального його не посвідчила, позивач має зазначити суду чи мало місце зі сторони позивача звернення до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після смерті своєї матері.
При цьому, слід звернути увагу, що у разі відсутності спадкоємців/інших спадкоємців крім позивача, за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами у справі є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, що відповідає п. 24 постанови Пленуму ВСУ 30.05.2008 № 7 « Про судову практику у справах про спадкування».
Також, ч. 7 ст. 177 ЦПК України передбачає, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Так, в підтвердження наявності повноважень діяти від імені ОСОБА_1, представником, як адвокатом, було надано копію довіреності, підписаної позивачем на підставі укладеного усного договору.
Частина 3 ст. 237 Цивільного Кодексу України передбачає, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Частина 1 ст. 639 вказаного кодексу передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
В той же час, необхідно звернути увагу, що ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, який укладається в письмовій формі.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги ст. 26 вказаного вище закону.
Положеннями ЦПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» - ч. 4 ст. 62 ЦПК України.
В той же час, сама по собі довіреність, долучена до позовної заяви, не є доказом, який підтверджує повноваження ОСОБА_3 як адвоката, за даним позовом, оскільки така довіреність не містить інформацію, що повноваження на представництво в суді надано саме адвокату, а не громадянину/фізичній особі, окрім того, довіреність видана на підставі усного договору, тоді як представництво адвокатом здійснюється виключно на підставі письмового договору.
Таким чином, враховуючи, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, суддя вважає, що ОСОБА_3 має підтвердити, що позивач уповноважила його, саме як адвоката, на ведення даної справи, як такої, що має ознаки справи значної складності.
Також, у відповідності до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.
Окрім того, до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону ч. 4 ст. 177 ЦПК України.
При цьому, необхідно звернути вагу, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Окрім того, суддя, також, звертає увагу, що частинами 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Також суддя звертає увагу, що ч. 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України встановлено, що подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.
Суд зобовязаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом ч. 4 ст. 44 ЦПК України.
Так, з урахуванням обставин зазначених у позовній заяві, а також ст. 344 ЦК України, якою керується представник у позові, суддя також звертає увагу, що ч. 1 ст. 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
При цьому, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю ч. 1 ст. 216 ЦК України.
В той же час, відповідно до п. 13 постанови № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
У свою чергу, суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Враховуючи викладене суддя приходить до висновку, що позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, що відповідає вимогам ст. 185 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Позовну заяву залишити без руху.
Надати позивачу строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме:
1)зазначити інформацію щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;
2)зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а саме: тимчасового проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 та зазначити суду інформацію чи мало місце зі сторони позивача звернення до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після смерті її матері, а також вказати обставини хто на день звернення до суду є власником спірної квартири;
3) додати документ, що підтверджує повноваження представника позивача як адвоката;
4)надати докази сплати судового збору.
Роз'яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Копію ухвали надіслати позивачу.
Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя К.С. Маштак