ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 січня 2019 року м. Чернівці Справа № 22-ц/822/220/19

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Половінкіної Н.Ю., розглянувши апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці на заочне рішення Шевченківського районного суд м. Чернівці від 04 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці до ОСОБА_2 про стягнення неустойки,

встановив:

Заочним рішенням Шевченківського районного суд м. Чернівці від 04 грудня 2018 року в задоволені позову Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці до ОСОБА_2 про стягнення неустойки відмовлено.

Квартирно-експлуатаційним відділом м.Чернівці подано апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Посилається на те, що копію оскаржуваного рішення направлено на адресу апелянта 13 грудня 2018 року, а отримано 17 грудня 2018 року.

Вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 1, 2 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана

протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч.3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може

Справа №727/10494/18 Головуючий у 1 інстанції Волошин С.О.

Провадження №22-ц/822/220/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Судом встановлено, що заочне рішенням Шевченківського районного суд м. Чернівці від 04 грудня 2018 року направлено на адресу апелянта 13 грудня 2018 року, про що свідчить відтиск штампу на конверті відправлення, а отримано апелянтом 17 грудня 2018 року, що підтверджується роздруківкою з відстеження поштового відправлення сайту Укрпошта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя, яке може бути забезпечено шляхом розгляду по суті та наданні належної оцінки доводам заінтересованої сторони.

Також у низці рішень Європейського суду з прав людини закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов'язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Суд, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Враховуючи наведене вище та з метою дотримання пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечення доступу до суду, суд вважає, що Квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернівці має право на поновлення процесуального строку оскарження рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.127, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Клопотання Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці задовольнити.

Поновити Квартирно-експлуатаційному відділу м.Чернівці на апеляційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суд м. Чернівці від 04 грудня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Половінкіна Н.Ю.