ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 1109/4420/12

провадження № 22-ц/4809/1394/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», представник за довіреностю Пінчук Олена Сергіївна

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 за довіреністю - адвокат Лазіс Марина Вікторівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2012 року у складі судді Бершадської О. В. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» правонаступник прав і зобов?язань Акціонерного комерційного банку «Престиж», створеного у формі Відкритого акціонерного товариства, а також ВАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» (далі - банк) звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Зазначало, що є правонаступником щодо прав і зобов?язань Акціонерного комерційного банку «Престиж» та Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк». 10 квітня 2007 року між АКБ «Престиж» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/0456/18/01900 та договір іпотеки № 865, за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку належну йому двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Загальна заставна вартість предмету іпотеки склала 228038 грн. У якості додаткового забезпечення виконання зобов?язань між банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено тристоронній договір поруки № 014/0456/18/01900/2 від 16 жовтня 2009 року. У якості додаткового забезпечення виконання зобов?язань між банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено тристоронній договір поруки № 014/0456/18/01900/3 від 16 жовтня 2009 року. За умовами кредитного договору банк зобов?язався надати ОСОБА_5 кредитні кошти у розмірі 48000 доларів США, терміном на 120 місяців до 09 квітня 2017 року зі сплатою 13,5 % річних. ОСОБА_6 допустив прострочення чергових платежів по кредитному договору, які станом на 05 квітня 2012 року складають 15265,66 доларів США прострочки по кредиту і 12092,97 доларів США прострочки по відсоткам. Нарахована пеня станом на 05 квітня 2012 року за прострочення оплати кредиту та відсотків по кредитному договору становить 8430,58 доларів США, з яких: 4784,36 доларів США - пеня за прострочення платежів по кредиту, 3646,22 доларів США - пеня за прострочення платежів по відсоткам. Станом на 05 квітня 2012 року заборгованість відповідачів перед банком за кредитним договором № 014/0456/18/01900 складає 60378,73 доларів США, з яких: 24400 доларів США по кредиту строк оплати яких не настав, 15265,66 доларів США по кредиту строк оплати яких настав (прострочені платежі по кредиту), 12282,49 доларів США по відсоткам за користування кредитними коштами, 8430,58 доларів США нарахованої пені за прострочення оплати по кредиту і по відсоткам, що за офіційним курсом НБУ станом на 05 квітня 2012 року складає 482299 грн. 26 коп.

Просило стягнути з відповідачів на користь банка заборгованість по кредитному договору у розмірі 482299 грн. 26 коп.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2012 року позов Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» правонаступник прав і зобов?язань Акціонерного комерційного банку «Престиж», створеного у формі Відкритого акціонерного товариства, а також ВАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованість за договором кредиту № 014/0456/18/01900 від 10 квітня 2007 року у розмірі 482299 грн. 26 коп.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 серпня 2014 року задоволено заяву про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» на стягувача Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (т.1 а.с.150,151).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 грудня 2015 року задоволено заяву про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп» (т.1 а.с.219-221).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2019 року задоволено заяву про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (т.2 а.с.177,178).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2019 року залучено до участі у справі правонаступника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (т.2 а.с.180,181).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 липня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (т.3 а.с.44-48).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що ВАТ «Ерсте Банк» направило ОСОБА_5 письмове повідомлення-вимогу № 18.1.0-254 від 20 березня 2009 року з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості за кредитним договором, чим змінив строк виконання зобов?язання за кредитним договором з 09 квітня 2017 року на 20 квітня 2009 року. Банк вимагав у тридцяти денний строк виконати порушене зобов?язання - здійснити погашення простроченої заборгованості за кредитом, достроково виконати зобов?язання за кредитним договором - погасити залишок заборгованості основну суму кредиту і відсотки за користування кредитом на момент його повного погашення. Тобто банк скористався своїм правом щодо розірвання договору та дострокового стягнення всієї суми по кредиту. Кредитний договір припиняє свою дію з моменту відправлення боржнику вимоги про дострокове погашення кредиту. Банком умисно введено її в оману стосовно того, що кредитний договір на момент укладення договору поруки 16 жовтня 2009 року був дійсним, хоча зазначений правочин був розірваний 20 квітня 2009 року. Також не приймаючи участь у розгляді справи в суді першої інстанції вона була позбавлена можливості провести судово-економічну експертизу, щодо правильності нарахування заборгованості за кредитом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Зазначає, що повідомлення про сплату заборгованості, направлене банком на адресу позичальника ОСОБА_7 20 березня 2009 року не відноситься до обставин, на підставі яких може бути розірваний кредитний договір. Письмове повідомлення банку про розірвання кредитного договору ОСОБА_2 надано не було, а отже твердження, що банк розірвав кредитний договір не відповідає дійсності та не підтверджено жодним доказом. На сьогоднішній день кредитний договір дійсний і зобов?язання за ним не виконано. У зв`язку з виникненням простроченої заборгованості за кредитним договором № 014/0456/18/01900 від 10 квітня 2007 року ВАТ «Ерсте Банк» направлено на адресу відповідачів повідомлення-вимогу про порушення основного зобов`язання від 17 грудня 2009 року №18.1.0-643, з яким ОСОБА_2 ознайомлена особисто під підпис 17 грудня 2009 року, про що свідчить відмітка на повідомленні. Твердження про те, що ОСОБА_2 позбавлена права на законний захист порушених інтересів є таким, що не відповідає обставинам справи та повністю спростовується доказами (т.3 а.с.109-113).

Апеляційне провадження відкрито 27 серпня 2019 року (т.3 а.с.74), ухвалою від 09 вересня 2019 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 25 вересня 2019 року (т.3 а.с.87). За клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 05 листопада 2019 року (т.3 а.с.135). Ухвалою від 05 листопада 2019 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів (т.3 а.с.204).

За клопотанням представника позивача ОСОБА_8 та представника відповідача ОСОБА_9 . ОСОБА_10 в судовому засіданні оголошено перерву до 20 листопада 2019 року (т.3 а.с.207).

В засіданні апеляційного суду представник поручителя ОСОБА_2 . ОСОБА_11 підтримала доводи апеляційної скарги, а представник позивача просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідачі боржник ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_1 , повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в установленому законом порядку, в засідання апеляційного суду не прибули, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що 10 квітня 2007 року між АКБ «Престиж» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/0456/18/01900, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 48000 доларів США строком на 120 місяців з 10 квітня 2007 року по 09 квітня 2017 року, а позичальник зобов`язався щомісячно до 15 числа частково погашати кредит та сплачувати відсотки за користування грошовими коштами (т.1 а.с.16-17). Пунком 6.5 договору передбачено право банку вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, включаючи нараховані відостки та штрафні санкції в разі порушення умов договору.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.

10 квітня 2007 року нотаріально посвідчено іпотечний договір, за яким ОСОБА_1 передав для забезпечення вимог, що витікають з кредитного договору, в іпотеку належну йому двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.21-24).

Умови договору щодо щомісячного повернення частини кредиту та сплати процентів позичальник виконував неналежним чином, тому 20 березня 2009 року банк направив Цариченку О.О. повідомлення вимогу про порушення основного зобов`язання та встановив строк до 20 квітня 2009 року виконати порушене зобов`язання та здійснити погашення простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 1038,66 доларів, за відсотками 1342,13 дол. США, всього 2380,79 доларів, та достроково виконати зобов`язання за кредитним договором погасити залишок заборгованості основну суму кредиту в розмірі 38800 дол.США, всього на загальну суму 41180,79 дол. США (т.1 а.с.31).

Такими діями кредитор на власний розсуд відповідно до умов кредитного договору змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом і встановив новий строк виконання основного зобов`язання у повному обсязі, до 20 квітня 2009 року, тобто встановлено новий кінцевий термін повернення всього кредиту 19 квітня 2009 року. Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення.

Зазначене положення узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16.

Колегія суддів зазначає, що обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про безпідставне нарахування позивачем після 19 квітня 2009 року до 05 квітня 2012 року процентів та неустойки за кредитним договором.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14710цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України.

Згідно з листом повідомленням кредитора позичальник повинен був сплатити 41180,79 дол. США: тіло кредиту 39838,66 (38800+1038,66) та відсотки 1342,13 (т.1 а.с.31), позичальником частково сплачена заборгованість на загальну суму 5872,43 дол.США (173 +1342,13+1315.33+1841.97+1200), тобто залишок боргу після оплати зазначених коштів становив 35308,36 дол. США, а оскільки в межах заявлених позовних вимог позивач просив стягнути суму боргу в національній валюті, то цей розмір становить 282039 грн.65 коп. (35308,36 х 7,9879). Саме ця сума боргу підлягала б стягненню з поручителя ОСОБА_2 .

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що після 19 квітня 2009 року і по 05 квітня 2012 року кредитор додатково нарахував до сплати відсотки 16639,79 дол. США та пеню в сумі 8430,58 доларів США за прострочення тіла кредиту та відсотків, тому загальна сума боргу склала не 35308,36 дол. США, а безпідставно зросла до 60378,73 дол.США (т.1 а.с.8-9).

З наданих позивачем письмових пояснень вбачається, що предметом договорів про відступлення права вимоги була лише сума зобов`язання за тілом кредиту у розмірі 17308,84 дол. США та 8934,57 дол.США заборгованості по відсоткам, всього 26243,41 дол.США (т.3 а.с.230-243).

Листом управління державної виконавчої служби підтвердужється, що в порядку виконання рішення суду про стягнення 482299 грн.26 коп., стягувач залишив собі нереалізоване майно- квартиру, яка є предметом іпотеки, після цього залишився борг 202208 грн.26 коп., а також надійшли грошові кошти 48429 грн.92 коп., заборгованість без врахування виконавчого збору складає 158362 грн.87 коп. (т.3 а.с.246).

16 жовтня 2009 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки (т.1 а.с.27-28), за умовами якого вона поручилася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 014/0456/18/01900 від 10 квітня 2007 року щодо повернення заборгованості по кредитному договору в сумі 48000 доларів США в строки та в порядку, визначені кредитним договором, а також дострокового погашення у випадках, передбачених кредитним договором та/або чинним законодавством (п.2.1.1). Пунктом 5.2.3 договору поруки передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (ч.4 ст.559 ЦК України).

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (частина перша статті 546 ЦК). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки.

Згідно з ч.1 статті 251 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК).

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати, тобто кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом встановленого договором поруки строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання або з дня встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України.

Оскільки кредитором встановлено новий кінцевий термін повернення всього кредиту 19 квітня 2009 року, то відповідно до умов договору поруки, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги, порука є припиненою.

Позов до поручителя ОСОБА_2 кредитор через свого представника в м.Кіровограді здав до суду 23 квітня 2012 року (т.1 а.с.2-3), тобто поза межами трирічного строку з дня настання визначеного самим кредитором строку виконання основного зобов`язанння.

Безпідставними є доводи позивача, що порука не є припиненою, оскільки позичальником 16 жовтня 2009 року укладена додаткова угода до кредитного договору. Із змісту цієї додаткової угоди вбачається, що зміни внесені лише в п.3.4 кредитного договору, та визначено, що забезпеченням кредитного договору, крім іпотеки, є порука двох фізичних осіб та порука юридичної особи (т.1 а.с.18). Будь-яких змін щодо строку кредитування, визначеного листом повідомленням від 20 березня 2009 року, додаткова угода не містить.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про припинення поруки та відмову в позові про стягнення заборгованості за кредитним договром з поручителя ОСОБА_2 .

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовими позиціями щодо припинення поруки, викладеними Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2016 року у справі №6-990цс15, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2662цс15, у постанові від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, а також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11, провадження № 14-219 цс 19, у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11).

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене рішення в частині вирішення позову до поручителя ОСОБА_2 ухвалено без додержання норм матеріального права, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові до неї. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Відповідно до ст.141 ЦПК України позивач повинен відшкодувати відповідачу сплачений судовий збір за поданння апеляційної скарги в сумі 4828 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Скасувати заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2012 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з ОСОБА_2 та стягнення з неї судового збору .

В позові до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (місце знаходження 03035, м. Київ, вул. Сурікова, 3, ) на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 4828 грн. 50 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 29 листопада 2019 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко