Провадження № 2/752/1185/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

18 вересня 2019 року Голосійвським районним судом м.Києва у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Лисенко Т.І.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Співдружність» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкоду та встановлення порядку користування, суд -

Встановив

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив усунути перешкоди у здійсненні права користування 3/8 часткою житла, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визначити порядок користування квартирою, а саме виділити Кредитній спілці «Співдружність» кімнату загальною площею 17,3 кв.м.

В обґрунтування позову позивач вказував, що на виконання Голосіївського районному відділі ДВС ГТУЮ в Київській області знаходиться виконавчий лист №2-451/13 від 11.04.2013 року, виданий Солом`янським районним судом м. Києва про примусове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 241 353 грн. 22 коп.

В процесі примусового виконання рішення суду описано та передано на реалізацію 3/8 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 , проте 19.04.2017 р., 16.05.2017 р. та 12.06.2017 р. електронні торги не відбулися і на підставі п. 6 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» позивач надав письмову заяву про залишення за собою нереалізоване майно.

18.07.2017 року старшим державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві Маріуцою Т.В. винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та 21.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу в реєстрі за №1387 зареєстровано право власності на майно, а саме 3/8 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Кредитною спілкою.

29.09.2017 року представники позивача звернулися до мешканців квартири з проханням допустити їх до квартири як законних власників, проте матір`ю боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у доступі до квартири було відмовлено, повідомити сина про звільнення 3/8 частини квартири відмовилася, письмову вимогу про усунення перешкод отримала.

30.09.2017 року ОСОБА_1 було направлено лист щодо реєстрації за позивачем частини майна та необхідність добровільно звільнити займану площу, проте конверт повернувся у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

17.11.2017 року представники позивача звернулися до мешканців квартири з проханням допустити їх до квартири як законних власників, проте у доступі повторно було відмовлено.

Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права, та враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 68,1 кв.м., житлову площу 42 кв.м. та службову - 26,1 кв.м. та складається з трьох житлових кімнат площею 12,4 кв.м., 12,3 кв.м. та 17,3 кв.м., просив встановити право користування, визначивши кімнату площею 17,3 кв.м. (що перевищує точний розмір її ідеальної частки на 1,55 кв.м.) за позивачем, кімнати площею 12,4 та 12,3 кв.м. виділити іншим учасникам.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказував що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату і час судового розгляду повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомили.

Оскільки відповідачі в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, суд вважає можливим розглянути дану справу відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуцою Т.В. від 18.08.2017 року передано стягувану КС «Співдружність» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №2-451/13 від 11.04.2013, виданого Солом`янським районним судом м. Києва 3/8 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , що належить боржнику ОСОБА_1

Актом № 41/5 від 18.08.2017 року державного виконавця в ході примусового виконання виконавчого листа описано та передано на реалізацію 3/8 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 , проте 19.04.2017 р., 16.05.2017 р. та 12.06.2017 р. електронні торги не відбулися і на підставі п. 6 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» позивач 25.07.2017 року надав письмову заяву про залишення за собою нереалізоване майно.

Згідно з виписки поверхового плану житлових квартир встановлено, що квартира складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 42,0 кв.м. службова 26,1 кв.м., у тому числі площа ізольованих кімнат складає відповідно 17,3 кв.м., 12,3 кв.м. та 12,4 кв.м.. Квартира обладнана двома лоджиями, площею 4,0 метри кожна, який об`єднаний з кімнатою, площею 17,3 кв. м. та 12,3 кв.м. Загальна площа квартири становить 68,1 кв. м. (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 21.09.2017 року позивачу належить на праві власності майно, що складається з 3/8 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_3 вартістю 296 570,40 грн. 40 коп., оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягував виявив бажання залишити за собою непродане майно.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №98082232 від 21.09.2017 підтверджено, що 3/8 частини приватної власності квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за КС «Співдружність».

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

На підставі ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, між співвласниками квартири не досягнуто згоди щодо порядку користування квартирою, належною їм на праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Посилаючись на те, що позивач не може користуватися належною йому власністю через перешкоди, які створює йому відповідачі, відмовившись від допуску до квартири, позивач просив встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши йому у користування кімнату площею 17,3 кв. метрів, що перевищує його частки у праві власності на житло на 1,55 к.в.м., а відповідачам - кімнати, площею 12,4 кв.м. та 12,3 кв.м. та зобов`язати відповідачів не чинити перешкод в користуванні часткою житла.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог КС «Співдружність», у зв"язку з чим вважає можливим встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування позивача житлову кімнату, площею 17,3 кв.м., а відповідачам - житлові кімнати, площею 12,4 кв.м. та 12,3 кв.м.; у загальному користуванні залишити кухню, площею 8,4 кв.метри, вбиральню, площею 1,3 кв.м., ванну кімнату, площею 2.1 кв.м., коридор, площею 13.7 кв.м.

Також суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як зазначалося з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою. З даного приводу зазначалося, що остання відмовляє у доступі до квартири, що підтверджується актом від 29.09.2017 року.

Листом №333 від 29.09.2017 року ОСОБА_1 повідомлено про необхідність звільнення займаної частини квартири, проте конверт був повернутий на адресу без вручення у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

За таких обставин, позивач КС «Співдружність», як співвласник спірної квартири, на підставі положень ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачем.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 356, 368, 386, 391 та 405 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280 - 282 ЦПК України, суд, -

Вирішив

Позов Кредитної спілки «Співдружність» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкоду та встановлення порядку користування задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування Кредитній спілці «Співдружність» житлову кімнату, площею 17,3 кв.метри, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - житлові кімнати, площею 12,4 кв.м. та 12.3 кв.м. поєднану з лоджиєю; у загальному користуванні сторін залишити кухню, площею 8,4 кв.м., вбиральню, площею 1.3 кв.м, ванну кімнату, площею 2,1 кв.м., коридор, площею 13,7 кв.м.

Усунути Кредитній спілці «Співдружність» перешкоди у здійсненні нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом зобов"язання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) не чинити перешкоди у здійсненні ним права користування квартирою.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Кредитної спілки «Співдружність» (, місцезнаходження: м. Київ, просп.. Перемоги, 49/2) 1600 грн. 00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга позивачем на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя