Провадження 2/127/3494/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2019 року
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Волхової М.А.
09.09.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.12.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит в АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 2 500, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Можливість збільшення кредитного ліміту за ініціативою банку визначена п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4.
Відповідач ОСОБА_1 погодився, що підписана ним заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, що викладені на сайті, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. При укладенні даного договору сторони керувались також ст. 634 ч. 1 ЦК України.
Відповідач ОСОБА_1 використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг, тому станом на 18.08.2019 року заборгованість відповідача перед банком становить 21 705, 77 грн. Дана сума складається з: заборгованості за тілом кредиту - 0,00 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредиту - 2 809, 78 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн., пені за прострочене зобов`язання - 14 886, 19 грн.; пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2 500 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 009, 80 грн. - штраф (процентна складова).
На підставі ст.ст. 526, 629, 1050, 1054 ЦК України, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути борг та судові витрати з відповідача.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» - Кіріченко В.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 32), зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся повісткою, надісланою рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації проживання. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що на підставі заяви № б/н від 09.12.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит в АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 2 500, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок
Відповідач ОСОБА_1 погодився, що підписана ним заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, що викладені на сайті, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, зобов`язалась слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.
Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту згідно п.2.1.1.5.7 договору.
На підставі п. 2.1.1.5.5 договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, проценти за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.
При непогашенні суми простроченого кредиту згідно вимог п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується на день нарахування відсотків за кредитом.
При укладенні даного договору сторони, крім іншого, керувались ст. 634 ч. 1 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідач використовував картковий рахунок та кредитні кошти та прийняв пропозицію банку на укладення договору (ст. 642 ЦК України).
Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, який, в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернув.
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с. 5-6), який не був оспорений відповідачем, заборгованість ОСОБА_1 за договором від 09.12.2014 року №б/н станом на 18.08.2019 року становить 21 705, 77 грн. Дана сума складається з: заборгованості за тілом кредиту - 0,00 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредиту - 2 809, 78 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн., пені за прострочене зобов`язання - 14 886, 19 грн.; пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2 500 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 009, 80 грн. - штраф (процентна складова).
Суд вважає, що сума боргу підлягає частковому стягненню з відповідача.
Так, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства, в тому числі справедливості, добросовісності і розумності.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Загальна сума неустойки (пеня, штрафи), заявлена позивачем, складає 18 895, 99 грн., що значно перевищує суму боргу по кредиту.
Враховуючи вищенаведені норми Закону, суму кредиту, суму погашеного кредиту, те, що кошти отримувались на споживчі цілі, враховуючи інші істотні обставини, зокрема розмір погашеної заборгованості, а також загальні засади цивільного законодавства щодо розумності і справедливості (ст. 3 ЦК України), суд вважає можливим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшити розмір неустойки до розміру, що складає заборгованість за простроченим тілом кредиту.
Тому стягненню підлягає сума боргу, яка виникла станом на 18.08.2019 року і складається з: заборгованості за тілом кредиту - 0,00 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредиту - 2 809, 78 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн. та неустойки - 2 809, 78 грн., а всього - 5 619, 56 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в загальній сумі 1 921 грн., сплата яких підтверджена платіжним дорученням від 28.08.2019 року (а.с. 1).
Керуючись ст.ст. 3, 6, 526, 551, 629, 634, 642, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
позов задоволити частково.
В решті позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Повне судове рішення складене 28.11.2019 року.

Суддя: