АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/413/19 Головуючий по 1 інстанції - Пироженко С.А.
Категорія: 310020000 Доповідач в апеляційній інстанції - Бородійчук В.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Бородійчука В.Г.

суддів Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

секретаря Винник І.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2019 року (ухвалене в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси 15 січня 2019 року під головуванням судді Пироженка С.А., повний текст якого виготовлено 24 січня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про стягнення аліментів.

Вивчивши матеріали справи, Апеляційний суд, -

в с т а н о в и в :

17 липня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 16 листопада 2002 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2016 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 липня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2018 року розмір стягуваних аліментів змінено, визначено подальше стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 700 грн. на користь ОСОБА_3 на утримання одного сина - ОСОБА_7 щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Щодо іншого сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, то в судовому рішенні судом зазначено, що з жовтня 2017 року він не проживає разом з матір'ю, а проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на його утриманні. Між батьками не має спору та заперечень щодо місяця проживання старшого сина. Вказане рішення вступило в законну силу 15 травня 2018 року.

З огляду на те, що син ОСОБА_5 у 2018 році закінчив навчання у школі та вступив до професійного ліцею, витрати на його утримання значно збільшилися. Мати матеріально не допомагає утримувати сина ОСОБА_5, хоча працює та отримує аліменти кожного місяця не менше ніж 1 700 грн. на місяць, а отже спроможна сплачувати аліменти на старшого сина.

Уточнивши 29 листопада 2018 року позовні вимоги вважає, що на утримання дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі 1 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки стягнення аліментів саме в такій сумі забезпечить рівність батьків щодо обов'язку утримання обох дітей.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2019 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 700 грн. щомісячно, починаючи з 17 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що дитина сторін у справі, син ОСОБА_5, проживає разом з батьком, що сторонами по справі не заперечується. Батьки зобов'язані в рівних частинах брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини. Тому, виходячи насамперед із інтересів дитини та захисту її права на забезпечення достатнього рівня життя, з матері були стягнуті аліменти на користь батька на утримання сина. Розмір аліментів в сумі 1 700 грн. на думку суду не є завищеним, відповідає принципу розумності та справедливості та не ставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище.

Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_3 оскаржила його в установленому порядку до суду апеляційної інстанції. В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення ухвалено без врахування реальних обставин справи з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначила, що суд вирішуючи питання про стягнення з неї аліментів не врахував її матеріальний стан; наявність на утриманні іншої дитини; те, що вона проживає разом з батьками похилого віку, її батько являється інвалідом ІІ групи, мати - пенсіонер за віком.

Крім того, вказала, що позивач не займається вихованням сина, оскільки перебуває за кордоном на заробітках, а дитина проживає разом з бабою. Внаслідок неналежного догляду, в дитини виникло ряд хвороб. Суму стягнутих аліментів в розмірі 1700 грн. вважає завищено та враховуючи, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку станом на 01 січня 2019 року складає 2 027 грн., тому необхідно стягнути з неї аліменти в розмірі 50 % від даної суми, що відповідає 1 014 грн. Крім того, зазначила, що аліменти необхідно стягувати не з дати подачі позовної заяви, а з моменту уточнення позовних вимог 29 листопада 2018 року.

Просила змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваних аліментів та дати початку проведення стягнення, а саме: встановити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1 014 грн. щомісячно, починаючи з 29 листопада 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

У відзиві, що надійшов на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначено, що рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому в її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду залишити без змін. Зазначено, що відповідач не надала суду відомостей про те, що вона отримує соціальну допомогу як малозабезпечена, тому посилання на це в апеляційній скарзі нічим не підтверджено. Крім того, її батьки отримують пенсії та виплати по інвалідності, тому на утриманні ОСОБА_3 фактично не перебувають. Розмір стягнутих аліментів є співмірним тому, що сплачує позивач на утримання іншої дитини, яка проживає разом з відповідачкою, тому підстав для зміни рішення не вбачається.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі з 16 листопада 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2016 року шлюб розірвано та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 липня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2018 року (а.с. 6-7) розмір стягуваних аліментів змінено, визнано подальше стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 700 грн. на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7 щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Сторони по справі не заперечили тієї обставини, що їхня інша неповнолітня дитина - син ОСОБА_5 з жовтня 2017 року проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, крім того у них немає спору та заперечень щодо місця проживання старшого сина. Даний факт також підтверджений і в рішенні Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2018 року, яке не скасоване та вступило в законну силу.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказав, що син ОСОБА_5 у 2018 році закінчив навчання у школі та вступив до професійного ліцею, а відтак витрати на його утримання значно збільшилися. Так як позивачем сплачуються аліменти на утримання іншого неповнолітнього сина у розмірі 1 700 грн., тому стягнення з ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1 700 грн. на утримання сина ОСОБА_5 забезпечить рівність батьків щодо несення обов'язку утримання обох дітей.

Ст. 51 Конституції України ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом ВСУ в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Оскільки сторони по справі добровільно не домовились про матеріальне утримання сина, то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році встановлено наступні розміри: прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року складає 2 027 грн., з 01 липня - 2 118 грн., з 01 грудня - 2 218 грн.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів в розмірі 1 700 грн., суд першої інстанції керувався перш за все тим, що відповідач по справі є працездатною особою, отримує аліменти на іншу дитину в розмірі 1 700 грн., не позбавлена можливості сплачувати аліменти з інших доходів, не заборонених законом, а оскільки батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини, тому сума 1 700 грн. яка є співмірною сумі аліментів, які сплачуються на іншу дитину сторін у справі буде відповідати принципу добросовісності та рівності щодо обов'язків сторін.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначила, що розмір аліментів є досить великим і значно перевищує 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на момент постановлення рішення суду. Оскільки вона являється малозабезпеченою особою, тому стягнута сума є непомірною для виплат і крім того, разом з нею проживають її батьки, які є людьми похилого віку, потребують догляду, а батько відповідачки являється інвалідом ІІ групи. З огляду на вищевикладене, просила змінити рішення суду та призначити розмір аліментів, які будуть відповідати 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 1 014 грн.

Перевіряючи обґрунтованість вищезазначених доводів апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

Малозабезпеченість осіб та надання їм державної допомоги визначається відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям".

Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управлінням соціального захисту населення за місцем реєстрації представника малозабезпеченої сім'ї.

Відповідач не підтвердила належними та допустимими доказами, що вона отримує допомогу від відповідних органів держави як член малозабезпеченої сім'ї.

Той факт, що вона ніде працює та на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та батьки, мати - пенсіонер за віком і батько - інвалід ІІ групи в даному випадку не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, що були присуджені районним судом, оскільки батьки ОСОБА_3 отримують пенсії за віком та виплати по інвалідності відповідно, тому на утриманні вони не перебувають, а на сина ОСОБА_6 його батьком сплачуються аліменти на утримання в розмірі 1 700 грн. і не звільняє від обов'язку утримання дитини - сина ОСОБА_5 до повноліття.

Тому, такі доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що оскільки позивач перебуває постійно на заробітках, тому на користь нього не можна стягувати аліменти на утримання сина, так як останній проживає разом із матір'ю позивача не беруться до уваги судом та є необґрунтованими, оскільки кошти стягують в інтересах дитини і спрямовані на забезпечення належних умов її розвитку та життя і з вказаних підстав суд не може відмовити в задоволенні в стягненні аліментів у даній справі.

Враховуючи всі наявні матеріали справи та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів правильно врахував факт наявності у сторін по справі двох дітей, обов'язок батьків в рівних частках забезпечувати їх утримання, врахував, що сторони у справі є працездатними особами, тому призначена сума стягуваних аліментів у розмірі 1 700 грн. буде співмірною тій, що стягується на іншу дитину сторін у справі і буде відповідати принципу однакої рівності забезпечення умов розвитку дітей. Судове рішення в частині визначення розміру аліментів ухвалене з врахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства.

Щодо доводів апеляційної скарги відносно періоду початку стягнення аліментів, колегія суддів зазначає наступне.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить суд змінити період стягнення аліментів із врахуванням дати уточнення позовних вимог. На думку особи, що подає апеляційну скаргу, так як заява про уточнення позовної заяви була подана 29 листопада 2018 року, тому початком періоду стягнення необхідно рахувати саме вказану дату, а не дату звернення до суду з позовом 17 липня 2018 року.

Колегія суддів вважає необґрунтованими такі доводи апеляційної скарги, оскільки чинним законодавством, а саме ст. 191 СК України чітко визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Даючи оцінку доводам апеляційної скарги, мотивам судового рішення, колегія суддів враховує перш за все інтереси дитини та констатує, що визначений судом розмір аліментів, попри те, що є більшим від мінімально встановленого розміру, що не може бути меншим від 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак не є надмірним, а буде необхідним та достатнім розміром для забезпечення належного розвитку дитини.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Черкаської області, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про стягнення аліментів залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий -

Судді -

Повний текст постанови виготовлено 05 березня 2019 року.