ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8344/19 Справа № 200/5364/19 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Доповідач- Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Іста - Центр» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Іста - Центр» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, за яким просив визнати незаконним та скасувати наказ приватного акціонерного товариства «Іста-Центр» № 2-к від 08 січня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 за п. 2 ст. 40 КЗпП; визнати незаконним примус його до проходження психофізіологічної експертизи в подальшому, яка не є діагностичною за нормою відповідних законів.

Позов мотивований тим, ОСОБА_1 працював на приватному акціонерному товаристві «Іста-Центр» на посаді налагоджувальника контрольно-вимірювальних приладів і автоматики. 08 січня 2019 року за ініціативи роботодавця його було звільнено за п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України, про що було видано наказ № 2-к про звільнення ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що наказ про звільнення його з посади налагоджувальника КВПіА № 2-к від 08 січня 2019 року є незаконним та має бути скасований.

Так, 24 вересня 2018 року всіх працівників служби КВПіА ПрАТ «Іста-Центр» було примушено проходити психофізіологічну експертизу сумiсно с проходженням періодичного медичного огляда. Ця експертиза проводилась у вигляді тестування за комп`ютерами. За результатами проходження психофізіологічної експертизи позивача було повідомлено, що він відповідає встановленим вимогам (критеріям) для роботи на посаді налагоджувальника КВПіА. Але пізніше сказали про те, що "хтось забув вказати індекс для служби КВПіА", тому результати проходження експертизи не були зараховані.

17 жовтня 2018 року при повторному тестуваннi його, було оголошено о незадовільних результатах та необхiдностi перездати. 13 листопада 2018 року було запропоновано в черговий раз перездати психофізіологічну експертизу. 28 листопада 2018 року позивачу котрий раз було запропоновано перездати психофізіологічну експертизу, на що він написав письмову відмову від проходження експертизи.

В серпні 2018 року працівникам підприємства було видано направлення для чергового проходження та отримання сертифікатів від лікарів нарколога та психіатра і позивач їх отримав, що свідчить про те, що він психічно здорова людина та на обліку у нарколога не перебуває.

Позивач вважає, що такі дії Відповідача є порушенням чинного законодавства, оскільки відповідач не може керуючись лише результатами психофізіологічної експертизи прийняти рішення про звільнення у зв`язку з невідповідністю за станом здоров`я займаній посаді.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що при звільненні ОСОБА_1 відповідач діяв в повній відповідності до вимог трудового законодавства України, дотримано всі законодавчі норми, порушення відсутні. Відповідач жодним чином не намагався і не порушив трудові права Позивача ОСОБА_1 . Навпаки, дії Відповідача свідчать про його доброзичливе ставлення до Позивача. Відповідач, не звільняючи ОСОБА_1 , здійснив би порушення норм трудового права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом першої інстанції встановлено, що підстави для проходження періодичного медичного огляду: стаття 17 Закону України «Про охорону праці» встановлює «Обов`язкові медичні огляди працівників певних категорій», а саме:

«Роботодавець зобов`язаний за свої кошти забезпечити фінансування та організувати проведення попереднього (під час прийняття на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічного обов`язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. За результатами періодичних медичних оглядів у разі потреби роботодавець повинен забезпечити проведення відповідних оздоровчих заходів. Медичні огляди проводяться відповідними закладами охорони здоров`я, працівники яких несуть відповідальність згідно із законодавством за відповідність медичного висновку фактичному стану здоров`я працівника. Порядок проведення медичних оглядів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Роботодавець має право в установленому законом порядку притягнути працівника, який ухиляється від проходження обов`язкового медичного огляду, до дисциплінарної відповідальності, а також зобов`язаний відсторонити його від роботи без збереження заробітної плати.»

Тому, на виконання ст. 17 Закону України «Про охорону праці», згідно наказу МОЗ України від 21 травня 2007 року №246, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 липня 2007 року №846/14113 «Про затвердження Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій», згідно наказу ПрАТ «Іста-Центр» №68/01 від 03 вересня 2018 року «Про проходження періодичного медогляду», проведено медогляд працівників по «Списку працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам в 2018 році».

За результатами періодичного медичного огляду працівників ПрАТ «Іста-Центр» Комунальною Установою «Дніпропетровська міська поліклініка №6» ДОС видано Заключний акт №13 від 17 жовтня 2018 року.

За п.3.7. (Працівники, які потребують переведення на іншу роботу за станом здоров`я) вищевказаного акту налагоджувальникові КВП ОСОБА_1 рекомендовано переведення на іншу професію, не пов`язану з ДЕУ (діючими електроустановками).

У ст. 5 Закону «Про охорону праці» зазначено: до виконання робіт підвищеної небезпеки та тих, які потребують професійного добору, допускаються особи за наявності підсумків психофізіологічної експертизи.

За підсумками Протоколу психофізіологічного обстеження працівника ОСОБА_1 №118-1647 / 3308 від 24 вересня 2018 року:

1. За своїми професійно важливим психофізіологічними якостями не відповідає професійним вимогам до виконання робіт по обслуговуванню діючої електроустановки напругою до і вище 1000 В та виконання в ній оперативних переключень, налагоджувальних, монтажних робіт та високовольтних випробувань, робіт під напругою в електроустановках до і вище 1000 В, робіт пов`язаних з діючим енергетичним обладнанням.

2. Не рекомендується допускати до робіт по обслуговуванню діючої електроустановки напругою до і вище 1000 В та виконання в ній оперативних переключень, налагоджувальних, монтажних робіт та високовольтних випробувань, робіт під напругою в електроустановках до і вище 1000 В, робіт, пов`язаних з діючим енергетичним обладнанням.

Позивачу ОСОБА_1 пропонувалося пройти повторну ПФЕ (психофізіологічну експертизу) 13 листопада 2018 року, але він категорично відмовився.

А в подальшому позивач ОСОБА_1 звільнений відповідно до Наказу про припинення трудового договору № 2 - к від 08 січня 2019 року, за пунктом 2 статті 40 Кодексу законів про працю України (у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи).

Крім того, судом встановлено, що позивач працював на підприємстві з 18 лютого 2014 року.

За результатами періодичного медичного огляду працівників ПрАТ «Іста-Центр» від 17 жовтня 2018 року № 13 ОСОБА_1 виникла законодавча необхідність переведення на іншу роботу, не пов`язану із діючими електроустановками (під напругою до і вище 1000 В).

З 13 листопада 2018 року ОСОБА_1 пропонувалось повторно пройти психофізіологічне обстеження, яке було ним пройдено попередньо з негативним висновком. Але 28 листопада 2018 року ОСОБА_1 категорично письмово відмовився від даної пропозиції (копія розписки-відмови додається). Текст Розписки ОСОБА_1 від 28 листопада 2018 року, в якій він надає оцінку обстеженням, свідчить про його не бажання проходження цих обстежень.

А 06 грудня 2018 року ОСОБА_1 письмово були запропоновані 18 вільних посад на підприємстві, не пов`язаних з роботою із діючими електроустановками, але він відмовився від запропонованих посад, та взагалі відмовився письмово підтвердити свою відмову.

Відповідно до частини п`ятої статті 153 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя. Наказом підприємства від 12 грудня 2018 року № 114 ОСОБА_1 був відсторонений від роботи. З даним наказом 14 грудня 2018 року він був особисто письмово ознайомлений (копія листа ознайомлення додається).

Відповідно до частини першої статті 43 Кодексу законів про працю України адміністрацією підприємства на адресу профспілкового комітету «Національна акумуляторна корпорація «ІСТА» 18 грудня 2018 року направлено подання про надання згоди профспілкового комітету на звільнення, у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи та згідно протоколу профспілкового комітету від 28 грудня 2018 року № 28 надана згода на звільнення ОСОБА_1 ..

Наказом підприємства від 08 січня 2019 року № 2-к колишній налагоджувальник контрольно-вимірювальних приладів і автоматики ОСОБА_1 звільнений з роботи відповідно пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю України (у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи).

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд обґрунтовано виходив з того, що при звільненні ОСОБА_1 відповідач діяв в повній відповідності до вимог трудового законодавства України, дотримано всі законодавчі норми, порушення відсутні. Відповідач жодним чином не намагався і не порушив трудові права Позивача ОСОБА_1 . Навпаки, дії Відповідача свідчать про його доброзичливе ставлення до Позивача. Відповідач, не звільняючи ОСОБА_1 , здійснив би порушення норм трудового права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судам трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП, суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв`язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі.

На підставі викладеного, власник може звільнити працівника з мотиву його невідповідності роботі, яку він виконує (посаді, яку займає), за станом здоров`я (п.2 чт.40 КЗпП України) лише у двох випадках : а) за умови відмови працівника від переведення; б) якщо, згідно з медичним висновком, працівник визнається непрацездатним і не визначаються види робіт, які він може виконувати в силу такої його працездатності та необхідності охорони здоров`я.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про порядок проведення атестацій робочих місць за умовами праці» передбачено, що атестація робочих місць передбачає санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці, обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначив, що дії Відповідача є порушенням чинного законодавства, оскільки відповідач не може керуючись лише результатами психофізіологічної експертизи прийняти рішення про звільнення у зв`язку з невідповідністю за станом здоров`я займаній посаді.

Згідно ст.ст.13,17 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець зобов`язаний за свої кошти забезпечити фінансування та організувати проведення попереднього (під час прийняття на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічного обов`язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. Медичні огляди проводяться відповідними закладами охорони здоров`я, працівники яких несуть відповідальність згідно із законодавством за відповідність медичного висновку фактичному стану здоров`я працівника. Порядок проведення медичних оглядів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

В п.2.1 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 21 травня 2007 року № 246 зазначено, що попередній (періодичний) медичний огляд працівників проводиться закладами охорони здоров`я, що віднесені до другої, першої, вищої акредитаційної категорії за результатами державної акредитації відповідно до Порядку державної акредитації закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 765, а також спеціалізованими закладами охорони здоров`я, які мають право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань, перелік яких затверджено наказом МОЗ України від 25 березня 2003 року № 133, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 квітня 2003 року за № 283/7604, вищими медичними навчальними закладами III - IV рівнів акредитації, які мають кафедри та курси професійних захворювань та проводять лабораторні, функціональні та інші дослідження і надають медико-санітарну допомогу за спеціальностями, що передбачені додатками 4 та 5 до пункту 2.6 цього Порядку.

При огляді, за підсумками Протоколу психофізіологічного обстеження працівника ОСОБА_1 №118-1647 / 3308 від 24 вересня 2018 року:

1. За своїми професійно важливим психофізіологічними якостями не відповідає професійним вимогам до виконання робіт по обслуговуванню діючої електроустановки напругою до і вище 1000 В та виконання в ній оперативних переключень, налагоджувальних, монтажних робіт та високовольтних випробувань, робіт під напругою в електроустановках до і вище 1000 В, робіт пов`язаних з діючим енергетичним обладнанням.

2. Не рекомендується допускати до робіт по обслуговуванню діючої електроустановки напругою до і вище 1000 В та виконання в ній оперативних переключень, налагоджувальних, монтажних робіт та високовольтних випробувань, робіт під напругою в електроустановках до і вище 1000 В, робіт, пов`язаних з діючим енергетичним обладнанням.

Позивачу ОСОБА_1 пропонувалося пройти повторну ПФЕ (психофізіологічну експертизу) 13 листопада 2018 року, але він відмовився.

Крім того, позивачу були запропоновані 18 вільних посад на підприємстві, не пов`язаних з роботою із діючими електроустановками, але він відмовився від запропонованих посад.

Враховуючи, що визначених законом підстав для поновлення позивача на попередньому місці судом першої інстанції не встановлено, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доказів, яким судом надана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко