Справа № 347/417/18
Провадження № 22-ц/4808/237/19
Головуючий у 1 інстанції Гордій В.І.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду в складі судді Гордія В.І., ухвалене 19 листопада 2018 року в м. Косові Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_1 до Кутського дошкільного навчального закладу дитячого садка «Калинка» (Кутського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Покутянка») про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,

в с т а н о в и в :

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд позовом до Кутського дошкільного навчального закладу дитячий садок «Калинка» ( перейменовано на Кутський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Покутянка» Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області) про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Позов мотивовано тим, що вона з 19.02.2007 року працює вихователем у Кутському дошкільному навчальному закладі №1 «Калинка». Наказом №3-К завідувача ОСОБА_2 та голови профспілкового комітету ОСОБА_3 притягнута до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни у формі оголошення догани за вчинення прогулу 11 січня 2018 року. Наказ винесено внаслідок неприязних стосунків з керівництвом, а тому вважає його незаконним. При цьому її невчасний прихід на роботу 11.01.2018 року пов'язаний з поважними причинами, зокрема захворюванням матері та викликом лікаря. Оскільки завідуюча не відповідала на телефонні дзвінки, повідомила про ці обставини помічника вихователя. Будь-які докази порушення нею обов'язків працівника, визначених ст. 139 КЗпП України відсутні, тому формальним є і вирішення питання щодо застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани на засіданні профспілкового комітету та зборах працівників закладу. З цих підстав просила задовольнити позов.

Рішенням Косівського районного суду від 19.11.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було порушено трудову дисципліну, внаслідок чого наказом завідувача дошкільного навчального закладу її законно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що суд не дослідив бездіяльність керівника закладу щодо встановлення обставин та причин відсутності працівника на роботі. Відповідно при вирішенні спору обставини вчинення нею проступку належним чином не були з'ясовані. Порушенням трудової дисципліни є неналежне виконання посадових обов'язків, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 19 жовтня 2016 року у справі №6-280цс15. Проте, керівник закладу в судовому засіданні факт винного порушення нею трудової дисципліни не довела.

Разом з тим, 11.01.2018 року вона запізнилась на роботу в зв'язку з раптовим захворюванням матері, що підтверджено матеріалами справи та показами свідків. З метою повідомлення цієї обставини декілька разів телефонувала керівнику, яка свідомо їх ігнорувала. Відповідно зателефонувала помічнику вихователя ОСОБА_4 повідомивши про поважні причини запізнення.

На час її відсутності в групі з 13.10 год. до 16.00 год. знаходилась помічник вихователя ОСОБА_4 та двоє дітей, за режимом дня відбувався сон-час. Тому її відсутність не могла зашкодити здоров'ю та життю дітей чи вплинути на навчально-виховний процес. Відмова ж помічника вихователя надати письмове пояснення з приводу її запізнення не може свідчити про факт порушення трудової дисципліни.

Крім того, суд не врахував, що членами профспілки на засіданні 08.02.2018 року було запропоновано винести їй зауваження як захід громадського впливу. Натомість, керівник категорично наполягала на обов'язковості її звільнення або накладення догани, як невідворотну вимогу чинного законодавства. Станом на 08.02.2018 року вона була членом профспілкової організації, заява про вихід подана в листопаді 2018 року. Вважала застосування такого виду дисциплінарного стягнення несправедливим, суб'єктивним, упередженим, що спричинило негативні наслідки для її здоров'я.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Кутського закладу дошкільної освіти «Покутянка» вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та просить у її задоволенні відмовити. Вказує, що ОСОБА_1 мала можливість попередити керівника про відсутність її на роботі для забезпечення заміни. Тому залишення ввірених вихователю дошкільнят без належного нагляду на такий довгий час є грубим порушенням дисципліни. Також помічник вихователя, з якою позивач спілкувалась по телефону, не повідомила керівника про причину її відсутності. Крім того, свідок лікар ОСОБА_5 підтвердила в судовому засіданні, що стан здоров'я матері позивача погіршився в першій половині дня, а до 12.00 год. після виклику лікаря їй стало краще. Та що біля неї також знаходився батько ОСОБА_1 Більше того, остання в цей період відносила синові сумки в м. Вижницю, що не може вважатись поважною причиною відсутності на робочому місці.

Вважає, що попри виконання своїх посадових обов'язків помічник вихователя не мала можливості постійно перебувати біля дітей та забезпечити їхню безпеку. Відсутність позивача на робочому місці могла призвести до негативних наслідків для їх життя та здоров'я.

На засіданні профспілкового комітету, проведення якого власне не було обов'язковим, оскільки ОСОБА_1 не є його виборним членом, керівник садка дійсно наполягала на застосуванні дисциплінарного стягнення. А догана є найменш суворим видом стягнення для застосування якого необхідним є сам факт порушення. Також зазначає, що ставлення вихователя до керівника є упередженим, а її поведінка направлена на порушення дисципліни та ігнорування норм моралі.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Представники Кутського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Покутянка» ОСОБА_2 та адвокат Лазоришин І.І. доводів скарги не визнали, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом ч.ч.1, 2 та 5 ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлене судом рішення відповідає цим вимогам закону з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 19.02.2007 року прийнято на посаду вихователя в Кутський дошкільний навчальний заклад №1 «Калинка», на якій вона працює по теперішній час (а.с. 6). Згідно копії наказу відділу освіти Косівської райдержадміністрації №118 від 20.09.2018 року заклад перейменовано на Кутський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Покутянка» Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області (а.с. 123).

За змістом п.п. 1.4., 1.5. Посадової інструкції вихователя дошкільного навчального закладу ОСОБА_1. (з якою вона ознайомлена) вихователя призначає на посаду та звільняє з посади завідувач ДНЗ з дотриманням вимог чинного законодавства про працю. Вихователь підпорядковується безпосередньо завідувачу закладу (а.с.70).

Пунктом 6.6.Правил внутрішнього трудового розпорядку педагогічним працівникам забороняється змінювати на свій розсуд розклад занять і графіки роботи, передоручати виконання трудових обов'язків, без відома керівника, або особи, яка його заміщує, залишати робоче місце без поважних причин (а.с. 74).

Як правильно з'ясовано судом і вбачається з матеріалів справи 08.02.2018 року наказом завідувача Кутського ДНЗ (дитячий садок) «Калинка» ОСОБА_2 № 3-К «Про оголошення догани» вихователю ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, зокрема, відсутність на робочому місці 11.01.2018 року з 13.10 год. до 17.00 год. Наказ підписано також головою профспілкового комітету ОСОБА_3, а 09.02.2018 року ознайомлено з ним позивача (а.с.5,8).

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов'язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов'язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Матеріалами справи підтверджується, що 11.01.2018 року позивач повинна була працювати в другу зміну з 13-10 год. до 18-30 год. (а.с. 121).

За змістом акту, складеного цього дня в 16-30 год. комісією у складі завідувача ДНЗ та двох працівників, позивач на роботу не вийшла, причину відсутності не повідомила. З'явилась на роботу лише о 17.00 год, що відображено в табелі обліку використання робочого часу (а.с. 35,38,39). В своєму поясненні зазначила, що була відсутня до 16-45 год. в зв'язку з хворобою матері (а.с. 37).

Встановлено, що питання притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності було предметом обговорення на засіданні профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДНЗ «Калинка». Вирішено застосувати до неї догану (а.с. 43,56) і в подальшому головою профкому підписано відповідний наказ. При цьому ОСОБА_1 не була членом виборного профспілкового органу і така згода не передбачена нормами діючого трудового законодавства ( ст. 38 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст. 247 КЗпП України). Вказане питання для обговорення профкомом ініційовано за зверненням керівника закладу з метою обрання працівнику виду стягнення(догани чи звільнення).

Як передбачено статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Встановивши фактичні обставини у справі, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо законності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за вчинення нею 11 січня 2018 року прогулу, тобто відсутність на робочому місці у визначений законодавством строк (більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Твердження апелянта про поважність причини відсутності її на робочому місці є недоведеними належними та допустимими доказами, а відтак не можуть бути прийнятими до уваги.

Натомість, та обставина, що вона надавала допомогу хворій матері, тому з поважної причини була відсутня на робочому місці впродовж тривалого часу, спростовуються показами допитаного місцевим судом свідка, лікаря-невропатолога ОСОБА_5 Остання, зокрема, пояснила, що на виклик до ОСОБА_8 приїздила до обіду( до 13-00 год.), надала їй необхідну допомогу,внаслідок чого її стан здоров'я покращився. При цьому зазначила, що біля хворої також перебував батько позивача.

Більше того, як вбачається з протоколу засідання профспілкового комітету від 08.02.2018 року сама ОСОБА_1 підтвердила, що 11.01.2018 року відносила сину сумки в м. Вижниця, тому була відсутня на роботі (а.с. 56).

Аналогічно неспроможними є посилання апелянта на те, що вона не змогла додзвонитись керівнику закладу та повідомити її про свою відсутність. Згідно розшифровки телефонних дзвінків (долученої до позовної заяви) вона телефонувала до керівника ДНЗ на її особистий мобільний телефон о 13.19 год., однак з'єднання та розмови не відбулося. А дзвінок о 16.34 год. здійснено вже після складання акту.

Разом з тим, до помічника вихователя ОСОБА_4 до 16.30 год. телефонувала 5 разів (а.с. 9), проте причини відсутності остання керівнику не повідомила, письмові пояснення з цього приводу давати відмовилась (а.с. 27). Ні в суді першої, ні апеляційної інстанції вагомих причин неповідомлення безпосереднього керівника про відсутність на роботі чи реальних перешкод у цьому позивач не навела.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду щодо порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни та неналежного виконання своїх посадових обов'язків, а також дотримання в зв'язку із цим відповідачем встановленого законом порядку притягнення її до дисциплінарної відповідальності. А звідси про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші аргументи апеляційної скарги також не дають підстав для переконання про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно, всебічно з'ясованих обставин справи, є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків місцевого суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

З огляду на положення ч. 8 ст. 141,ст.137 ЦПК України суд не знаходить підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Кутського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Покутянка» витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката Лазоришина І.І. в засіданні апеляційного суду в розмірі 600,00 грн. При цьому, відповідних доказів, які підтверджують здійснення цих витрат ними не представлено, а долучені довідка, прибутковий касовий ордер та договір про надання правової допомоги з достовірністю цієї обставини не підтверджують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 389,390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Косівського районного суду від 19 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 5 березня 2019 року.