Справа № 706/1973/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Орендарчука М.П.,

при секретарі Пізняк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Христинівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, та просить визнати за нею, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( (паспорт громадянина України серії НЕ №509413 виданий 08.09.2007 Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 02.03.2008, право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9200 га, кадастровим номером: :03:002:0076 розташовану в адміністративно-територіальних межах ОСОБА_2 сільської ради Христинівського району Черкаської області.

Позивач в обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначила, що 02 березня 2008 року помер її батько ОСОБА_5.

Після його смерті відкрилась спадщина, до спадкового майна, окрім іншого належить також земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9200 га розташована в адміністративно-територіальних межах ОСОБА_2 сільської ради Христинівського району Черкаської області.

На випадок смерті ОСОБА_4, будь-яких розпоряджень не залишав.

Вона, являється єдиним спадкоємцем за законом після його смерті, яка в установленому на то порядку прийняла спадщину, що стверджується наявністю відповідної спадкової справи, заведеної ОСОБА_6 приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, за цією позовною заявою - її мати ОСОБА_3, відповідно дружина спадкодавця, на спадкове майно після смерті батька не претендує. До речі, нотаріусом їй відмовлено у прийнятті заяви про прийнятгя спадщини після смерті чоловіка - ОСОБА_4 з підстав недоведеності нею, її родинних відносин із ним.

Їй також відмовлено ОСОБА_6 приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу у вчиненні нотаріальної дії, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, на зазначену вище земельну ділянку, з підстав розбіжностей у написанні прізвища батька, у виданому йому правовстановлюючому документі - ОСОБА_7 акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №007230 зареєстрованого Відповідачем в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 25.07.2003 за №511.

Окрім цього, неможливість її отримання свідоцтва про право на спадкову земельну ділянку, полягає у тому, що вона не має можливості надати нотаріусу оригінал даного правовстановлюючого документа, виданого на ім'я спадкодавця.

Тому, за її заявою 27 листопада 2014 року у справі №706/1685/14-ц Христинівським районним судом Черкаської області, було прийнято рішення, яким встановлено факт належності померлому 02.03.2008 ОСОБА_4 ОСОБА_7 акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №007230 зареєстрованого 25.07.2003, кадастровий номер земельної ділянки: :03:002:0076.

Разом з цим, як то зазначено вище, вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку, через відсутність у неї оригіналу правовстановлюючого документу на неї. Куди, померлий батько його подів, мені встановити не вдалось.

В судове засідання позивач не з'явилась, проте від неї до суду надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі.

В судове засіданні відповідач ОСОБА_2 сільська рада не з'явилась, проте від неї до канцелярії на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглянути за відсутності їх представника, позовні вимоги ОСОБА_1 визнають повністю, та не заперечують проти їх задоволення.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не зявилась, проте від неї до суду надійшла заява, в якій вона вказала, що не заперечує проти задоволення заявлених вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зважаючи на те, що відповідач, являючись органом місцевого самоврядування адміністративно-територіальної одиниці, де проживав спадкодавець, а тому маючи про них найбільш достовірні відомості, позовні вимоги визнав, і таке визнання не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина.

Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративно-територіальних межах ОСОБА_2 сільської ради Христинівського району Черкаської області.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Таким чином часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 є день його смерті, тобто 02.03.2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповтом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач є такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 сільської ради, ( місце знаходження: вул. Миру, 1 с.Розсішки, Христинівського району Черкаської області, ЄДРПОУ - 34176520) третя особа: ОСОБА_3 ( вулиця Шевченка, 26, с.Розсішки Христинівського району Черкаської області, РНОКПП - НОМЕР_2) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за мною ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( (паспорт громадянина України серії НЕ №509413 виданий 08.09.2007 Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 02.03.2008, право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9200 га, кадастровим номером: :03:002:0076 розташовану в адміністративно-територіальних межах ОСОБА_2 сільської ради Христинівського району Черкаської областіРішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.П. Орендарчук