Справа № 347/1910/19
Провадження № 22-ц/4808/1381/19
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Мелінишин Г.П.,

секретаря Турів О.М.,

з участю: ОСОБА_1 та її представника Лазоришина ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Косівського районного суду, постановлену головуючим суддею Крилюк М.І. 02 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову. Заява мотивована тим, що 01.12.2015 вона позичила ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, про що свідчить розписка ОСОБА_3 . На її прохання повернути кошти, ОСОБА_3 їх не провертала. 10.05.2019 боржниця померла та після її смерті залишилося майно, яке їй належало. Вважає, що для забезпечення виконання боргових зобов`язань слід накласти арешт на все майно, яке станом на 10.05.2019 належало на праві власності ОСОБА_3 ; грошові кошти, що знаходяться у Косівських відділеннях банків та провести опис рухомого та нерухомого майна, яке знаходиться по АДРЕСА_1 ; витребувати з Івано-Франківського обласного нотаріального архіву, Кутської селищної ради та нотаріусів Косівського нотаріального округу копію заповіту, посвідченого від імені ОСОБА_4 .Я ОСОБА_5 ; витребувати з Коломийської МБТІ та реєстраційної служби Косівської РДА відомості про наявність зареєстрованого на ім`я ОСОБА_3 нерухомого майна.

Ухвалою Косівського районного суду від 02 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на необґрунтованість оскарженої ухвали, порушення вимог процесуального права. На думку апелянта, судом не враховано реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення. Апелянт вказує, що спадкоємці боржниці оформлять спадщину і відчужать майно, яке їй належало, та не будуть відповідати за борги спадкодавця, оскільки ніякої заборони на відчуження майна до виникнення в них права розпоряджатися цим майном не буде. ОСОБА_1 зазначає, що тільки у випадку задоволення її заяви до вирішення спору по суті можна зберегти майно, яке гарантуватиме їй повернення боргу. Апелянт з посиланням на ч. 2 ст. 151 ЦПК України зазначила, що вона визначила учасників справи. На думку ОСОБА_1 , якщо буде встановлено відсутність заповіту, то спадкоємцями ОСОБА_3 є її діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_6 . На підтвердження обставин, зазначених в заяві, ОСОБА_1 надала письмовий доказ щодо грошових зобов`язань, а тому твердження суду про відсутність доказів, на думку заявниці, є безпідставними. Тому просить оскаржену ухвалу скасувати та задовольнити її заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

Відповідачі не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Представник Кутської селищної ради подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника селищної ради.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена належно.

Отже, є правові підстави для розгляду справи у відсутності відповідачів.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу з вищенаведених мотивів підтримали, просили її задовольнити. Додатково пояснили, що в провадженні Косівського районного суду є ще одна справа за позовом іншої особи до ОСОБА_3 про стягнення боргу, у якій забезпечено позов та накладено арешт на будинок, що належав боржниці. Представник апелянта - ОСОБА_7 також вказав, що його довірителька не зверталася до нотаріальної контори з претензією до спадкоємців.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_1 та її представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, місцевий суд послався на те, що заявником не надано належні та допустимі докази загрози невиконання чи утруднення виконання майбутнього судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача, інформації про належність майна, на яке просить накласти арешт. Крім того, судом першої інстанції констатовано, що ОСОБА_1 не визначила учасників справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до суду із вищезазначеною заявою про забезпечення позову, просила накласти арешт на все майно, яке належало станом на 10.05.2019 ОСОБА_3 .

На підтвердження обґрунтованості поданої заяви заявниця додала тільки копію розписки, з якої вбачається, що ОСОБА_3 взяла в борг у заявниці 5 тисяч доларів США (а.с.5).

В матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про належність рухомого та нерухомого майна, на яке просить накласти арешт ОСОБА_1 . З цього приводу колегія суддів зауважує, що нормами ЦПК України не передбачено можливості накладенні арешту за заявою особи на майно, яке не належить на праві власності відповідачу.

Суд першої інстанції крім того правильно констатував, що заявницею не визначені учасники справи, до яких буде в подальшому пред`явлено позов. А це унеможливлює визнання їх боржниками у разі накладення арешту на спадкове майно.

Крім того, позивачем дійсно не надано суду докази існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Слід зазначити, що ч.ч. 2 і 3 ст. 1281 ЦПК України в редакції Закону України № 2478 від 03.07.2018 визначено спосіб захисту прав кредитора спадкодавця, яким ОСОБА_1 вправі скористатись.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалена судом першої інстанції ухвала є законною і обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Косівського районного суду від 02 жовтня 2019 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

Г.П. Мелінишин