КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року

м. Київ

справа № 755/11803/18

провадження № 22-ц/824/1030/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю секретаря судового засідання - Булах А.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року у складі судді Арапіної Н.Є.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів, відкликання виконавчого листа, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою проприпинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів, відкликання виконавчого листа.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що від шлюбу з відповідачем було народжено двоє дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_7. Після розірвання шлюбу їх спільні діти залишилися проживати з відповідачем. Зазначала, що 22 вересня 2012 року відповідач зареєструвала новий шлюб з ОСОБА_5

Вказувала, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2014 року у справі №755/2918/14-ц позивача було позбавлено батьківських прав та стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 щодо утримання їх спільних синів - 6 700,00 грн. щомісячно на кожного з них. Після цього відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2014 року ОСОБА_5 було усиновлено двох спільних дітей позивача та відповідача. На підставі викладеного зазначала, що відсутні підстави для стягнення аліментів на дітей з позивача, які мають батька ОСОБА_5

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів, відкликання виконавчого листа та призначено судовий розгляд.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 22 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу з підстави порушення судом правил підсудності.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не врахував, що відповідач та її діти проживають за адресою: АДРЕСА_1. Вважає, що суд помилково відкрив провадження у справі, оскільки постійне місце проживання відповідача знаходиться в Шевченківському районі м. Києва, а тому дана справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, на ведених в ній.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги не заперечила.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження, суд керувався статтями 175, 187 та 274 ЦПК України, виходячи з того, що позовна заява відповідає вимогам статті 175 цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з чим дійшов висновку, що справа підсудна саме Дніпровському районному суду м. Києва.

Проте, колегія з таким висновком місцевого суду не погоджується з огляду на наступне.

Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Разом з тим, ухвала суду не відповідає указаним нормам, що, відповідно до статті 380 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали суду та прийняття постанови про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV &q?кі;Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини&q? ; застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

10 серпня 2018 року місцевим судом було зроблено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в Електронному реєстрі територіальної громади міста Києва «ГІОЦ/КМДА» відносно ОСОБА_2

Отримавши відповідь на запит та встановивши місце реєстрації відповідача, судом було відкрито провадження у справі.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено ЦПК України, у відповідності до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Разом з тим, статтею 28 ЦПК України встановлені категорії справ, для яких передбачено вибір підсудності справи позивачем.

Так, частина 1 статті 28 ЦПК України визначає вичерпний перелік позовних заяв, що стосуються аліментів, які можуть бути пред'явлені за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, а саме: позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин.

Як убачається з позовної заяви, предметом спору в справі, що переглядається, є припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах та відкликання виконавчого листа.

Таким чином, виходячи з вимог статті 28 ЦПК України підсудність за вибором позивача для поданого позову про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів, відкликання виконавчого листа не передбачено, а отже, вказані позовні вимоги мають розглядатися відповідного до вимог статті 27 ЦПК України, тобто за загальним правилом визначення підсудності.

Відомостями з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» встановлено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1, що відповідно до адміністративно-територіального поділу відноситься до Шевченківського району міста Києва.

З огляду на наведене, колегія суддів уважає, що місцевий суд неправильно застосував правила альтернативної підсудності до спору, який виник з приводу припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів, відкликання виконавчого листа, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про підсудність справи Дніпровському районному суду м. Києва.

Частинами першою та другою статті 32 ЦПК України передбачено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Статтею 380 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва за встановленою підсудністю.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 380, 381- 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н ОВ И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року про відкриття провадження скасувати, справу направити для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва за встановленою підсудністю.

Постанова набираєзаконної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Повне судове рішення складено 15 січня 2019 року.

Головуючий: В.А. Кравець

Судді: О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай