Справа № 603/874/18
Провадження №2/603/89/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

секретаря судового засідання Бішко І.М.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат ОСОБА_2

відповідач: Тростянецька сільська рада

треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

предмет позову: визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул.Ів.Франка №84 с.Тростянці Монастириського району Тернопільської області до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м., Літня кухня «Б», Стайня «В», Курник «Г», Погріб «ПГ», Відмостка №1, Огорожа №2, Ворота №3.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що 03.09.2017 року помер чоловік позивача ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного майна.

ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що спадкуванню підлягає майно, яке відноситься до суспільної групи колгоспний двір.

Також, представник позивача в позовній заяві зазначає, що крім позивача станом на 15.04.1991 року у вказаному житловому будинку були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 сини позивача ОСОБА_1, проте до 15.04.1991 року більше ніж три роки не проживали в даному житловому будинку та не приймали своєю працею та коштами участі у веденні спільного господарства двору, в звязку з чим вважає, що вони втратили право на частку у даному колгоспному дворі.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 06.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

26.12.2018 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області по даній цивільній справі оголошено перерву у підготовчому засіданні.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину належним чином прийняла, оскільки проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не зявилася, через канцелярію суду представником позивача подано заяву про розгляд справи в його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують повністю просять їх задовольнити.

Відповідач - представник Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області в підготовче засідання не зявився, суду подав відзив на позовну заяву по суті справи про визнання позову з підстав зазначених в позовній заяві та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника.

Треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача в судове засідання не зявилися суду подали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Окрім зазначеного подали суду пояснення по суті справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 03.09.2017 року у віці 76 років в с.Маріямпіль Галицького району Івано-Франківської області помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №223190, актовий запис №04.

Ще за життя померлому належав:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул.Ів.Франка №84 с.Тростянці Монастириського району Тернопільської області до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м., Літня кухня «Б», Стайня «В», Курник «Г», Погріб «ПГ», Відмостка №1, Огорожа №2, Ворота №3, що підтверджується Свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 05.12.1988 року, згідно якого ОСОБА_5 зазначений як голова двору.

Згідно даного свідоцтва вказаний житловий будинок, головою якого є ОСОБА_5 належить колгоспному двору, що складається з 4 членів.

У відповідності до погосподарської книги №2 за 1986-1991 роки по Тростянецькій сільській раді наданою Тростянецькою сільською радою Монастириського району Тернопільської області за №148 від 03.05.2018 року, встановлено, що станом на 15.04.1991 року крім голови колгоспного двору членами вказаного господарства були: ОСОБА_1 дружина; ОСОБА_3 син; ОСОБА_4 син.

Родинні відносини між померлим 03.09.2017 року ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_1 підтверджуються:

- свідоцтвом про одруження серії VII-УР №300972 зареєстрованого 29.02.1964 року в с.Тростянці Бучацького району Тернопільської області.

Згідно довідки виданої 25.09.2018 року за №146 виконкомом Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, встановлено, що на момент смерті ОСОБА_5 з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_1.

Окрім зазначеного судом встановлено, що спадкуванню підлягає майно, яке відноситься до суспільної групи колгоспний двір у звязку з чим приватним нотаріусом Монастириського районного нотаріального округу ОСОБА_6 було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальних дій у відповідності до ч. 3 ст. 47, п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується письмовою відмовою нотаріуса за №121/01-30 від 04.05.2018 року.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

В першу чергу, відповідно до ст. 1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В звязку з вищевказаним суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_5 який помер 03.09.2017 року, як спадкоємець першої черги за законом, оскільки проживала на час відкриття спадщини з померлим та була його дружиною, що підтверджується матеріалами справи та встановленими в судовому засіданні доказами, які знаходяться в матеріалах цивільної справи.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через те, що спадкуванню підлягає майно, яке відноситься до суспільної групи колгоспний двір, позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу ОСОБА_6 від 04.05.2018 року №121/01-30, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

В звязку з наведеним суд зазначає, що до введення в дію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась, а залишалась в спільній власності решти членів колгоспного двору. Майно колгоспного двору спадкувались тільки в разі смерті останнього члену колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширюється на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 01.07.1990 року. З введенням в дію Закону України «Про власність» в разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його членів, проте з 15.04.1991 року двір втратив статус колгоспного двору.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, судам розяснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Як встановлено в судовому засіданні з матеріалів справи станом на 15.04.1991 року крім голови колгоспного двору членами вказаного господарства були: ОСОБА_1 дружина; ОСОБА_3 син; ОСОБА_4 син.

Згідно наданих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 письмових пояснень вбачається, що останні станом на 15.04.1991 року у вказаному житловому будинку, що знаходиться за адресою: вул.І.Франка №84 с.Тростянці Монастириського району Тернопільської області не проживали хоча були там зареєстровані, і до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Відповідно до ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В звязку з наведеним суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважаються такими, що втратили право на частку в майні колгоспного двору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

При цьому в положенні п. 3.1 ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5, який помер 03.09.2017 року.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Тростянецької сільської ради, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме, на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул.Ів.Франка №84 с.Тростянці Монастириського району Тернопільської області до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м., Літня кухня «Б», Стайня «В», Курник «Г», Погріб «ПГ», Відмостка №1, Огорожа №2, Ворота №3., в порядку спадкування за законом і яке належало ОСОБА_5, який помер 03 вересня 2017 року

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії МС №340286 ІПН НОМЕР_1), проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: Тростянекцька сільська рада, (), юридична адреса місцезнаходження: вул.Відродження №3 с.Тростянці Монастириський район Тернопільська область.

Треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_4, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 Б кв.127 м.Івано-Франківськ.

Повний текст судового рішення складено 16.01.2019 року.

Суддя ОСОБА_8