Справа № 331/3657/18
Провадження № 2 /331/103/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря Качан К.К.

представника позивача , третьої особи - ОСОБА_1

представника відповідача- Буділка П.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь в відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 170 775,02 гривень, судовий збір .

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_2 вказав, що постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок якого було пошкоджено належний йому мотоцикл НОМЕР_1. Оскільки вартість відновлювального ремонту мотоциклу складає 164 575,02 гривень , а відповідач добровільно не відшкодував завдану матеріальну шкоду , вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 19 червня 2018 року провадження по справі відкрито.

10 жовтня 2018 року відповідач ОСОБА_3 надав відзив на позов, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити , оскільки відсутні належні та допустимі докази вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а наданий ОСОБА_2 висновок про матеріальні збитки, заподіяні мотоциклу не є належним та допустимим доказом, оскільки виконаний оцінювачем, а не експертом.

Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4.

09 листопада 2018 року позивач надав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 57 116,83 гривень матеріального збитку, витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 1200,00 гривень, судові витрати, а також повернути йому суму переплаченого судового збору в розмірі 1002,95 гривень.

У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав в повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази , приходить до наступних висновків.

Судом встановлено , що постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2018 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності..

Зазначеною постановою суду встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 004843 від 30 червня 2017 року, водій ОСОБА_3 , 30 червня 2017 року о 19 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем «RENAULT LOGAN SR», державний номерний знак НОМЕР_2, на регульованому перехресті в районі будинку № 89 по проспекту Соборний - вулиця Запорізька у місті Запоріжжя, при розвороті ліворуч, не надав перевагу в русі внаслідок чого здійснив зіткнення з мотоциклом НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 , після чого мотоцикл продовжив рух та скоїв зіткнення з автомобілем «FOLKSWAGEN LT 4» , державний номерний знак НОМЕР_3, який стояв на зупинці громадського транспорту під керуванням ОСОБА_5.Внаслідок ДТП постраждалих немає, автомобілі, мотоцикл отримали механічні пошкодження. Завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України.

Також, зазначеною постановою встановлено наступне: « в п. 4 Висновку експерта від 30.10.2017 № 9-557 зазначено, що експертом при вирішенні питання було встановлено наступне: «В незалежності наявності або відсутності в діях водія мотоциклу ОСОБА_4 технічної можливості запобігти зіткнення транспортних засобів, в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Renault ОСОБА_3 , який рухався по проїзній частині проспекту Соборного та змінив напрямок свого руху та почав виконувати маневр розвороту, не надавши перевагу для руху мотоциклу, який рухався у зустрічному йому напрямку по проїзній частині проспекта Соборного, вбачаються невідповідності вимогам п. п. 10.1., 16.6. ПДР. Невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п. п. 10.1., 16.6. ПДР знаходиться в причинному звязку з подією даної ДТП.» Таким чином, в діях водія Renault ОСОБА_3 вбачається порушення правил дорожнього руху, що має наслідком спричинення дорожньо-транспортної пригоди, що зокрема, встановлено та підтверджено Висновком експерта від 30.10.2017 № 9-557».

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки вказана постанова районного суду є чинною і має по цій справі преюдиціальне значення, вказані обставини стосовно вини ОСОБА_3 у вказаному ДТП відповідно до вказаної норми ч. 6 ст.82 ЦПК України не підлягають повторному доведенню.

Згідно звіту № 24 від 16 березня 2018 року про оцінку мотоциклу НОМЕР_4, відновлювати мотоцикл є економічно не обґрунтовано, матеріальна шкода заподіяна володільцю мотоцикла внаслідок ДТП на момент огляду дорівнює дійсній ринковій вартості автомобіля та складає 57 116, 33 гривень.

За загальними правила відшкодування шкоди, відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як вбачається з вимог ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" розяснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосуватися не лише страховиком, але й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні встановлено, що ДТП сталося з вини відповідача, а представник позивача погодився, що згодний з висновком, що транспортний засіб є фізично знищеним, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача залишок ринкової вартості в розмірі 57 116,33 гривень. Транспортний засіб знаходиться у позивача , який після відшкодування збитків готовий передати його відповідачу.

Отже, представник позивача визнав, що автомобіль є фізично знищеним, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 57 116,33 гривень обгрунтовані та підлягають задоволенню і з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню зазначена сума, а також витрати проведення товарознавчого дослідження в сумі 1200,00 гривень.

При цьому суд зазначає, що не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо недоведеності позивачем розміру збитків та недопустимості в якості доказу звіту про оцінку від 16 березня 2018 року, оскільки останнім на підтвердження своїх заперечень відповідного висновку експерта не надано, а усне клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про призначення експертизи, ухвалою суду від 10 січня 2019 року залишено без розгляду у відповідності до вимог ч.2 ст. 222 ЦПК України , оскільки будь-яких доказів поважності не надання суду клопотання про призначення експертизи в підготовчому засіданні представником відповідача не було надано.

Також суд зазначає, що у відповідності до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, тобто з врахуванням встановлених судом обставин справи, слід зобов"язати ОСОБА_2 після відшкодування йому збитків передати залишки пошкодженого мотоциклу відповідачу.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, крім того, з огляду на те, що позивачем було зменшено розмір позовних вимог, на підставі ст. 7 Закону України «Про судовий збір» , ОСОБА_2 слід повернути суму переплаченого судового збору в розмірі 1002,95 гривень.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 , ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5) на користь ОСОБА_2 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_6) в відшкодування матеріальної шкоди 57 116 гривень 33 копійки , витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 1200 гривень 00 копійок, судовий збір 704 гривень 80 копійок .

Зобов»язати ОСОБА_2 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_6) передати ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5) залишки пошкодженого мотоциклу НОМЕР_1 після відшкодування ним шкоди.

Зобов»язати управління Державної казначейської служби України у Олександрівському районі міста Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_2 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_6) суму переплаченого судового збору , сплаченого за квитанцією № 19 від 01.06.2018 року , в розмірі 1002 гривні 95 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складений 14 січня 2019 року.

Суддя: О.Є. Жукова

10.01.2019