Справа № 369/4097/19
Провадження № 2-др/369/14/19
05.06.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючого - судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі судового засідання - Середенко Б.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві питання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат, -
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.05.2019 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат задоволено частково.

27.05.2019 року представником позивача Брагар А.А. подано до суду заяву про постановлення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 2, 3ст. 270 ЦПК Українизаяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ч. 4 ст. 270 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд не вбачає необхідності у виклику учасників справи. Тому, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниза допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно до ч. 3 ст. 133, ст. 140, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, особа, як понесла витрати, пов`язані з витребуванням доказів та вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, має право вимагати відшкодування цих судових витрат за рахунок іншої сторони.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається що, 27 березня 2019 року між адвокатом Брагар Артемом Андрійовичем та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги № 27/03.

Відповідно до п. 1.1 Договору замовник доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу замовнику щодо представництва її інтересів у судовому спорі з ОСОБА_2 про визначення та встановлення аліментів та додаткових витрат на розвиток і утримання спільної дитини - ОСОБА_4 до досягнення ним повноліття.

Згідно п. 3.1.5 Договору замовник зобов`язується своєчасно оплачувати послуги по наданню правової допомоги, а також компенсувати адвокату погоджені фактичні витрати, пов`язані з виконанням договору.

Згідно Акту про надання послуг від 01.04.2019 року, вбачається що адвокат Брагар А.А. будучи представником позивача, здійснив правовий аналіз документів та обставин, що стосуються розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , необхідності стягнення аліментів на утримання спільної дитини ОСОБА_5 та компенсації додаткових витрат на дитину.

Здійснив підготовку та подачу позовної заяви до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вимогами ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Приймав участь у підготовчому судовому засіданні в Києво-Святошинському районному суді Київської області у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 25.04.2019 року.

Відповідно до квитанції № 06/19 про розмір коштів, що підлягають виплаті адвокату від 01.04.2019 року позивачем ОСОБА_1 було сплачено адвокату Брагар А.А. гонорар у розмірі 8000,00 грн.

Враховуючи складність справи, кількість судових засідань в яких приймав участь представник позивача, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); заявлених вимог та складністю справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати слід стягнути з відповідача пропорційно задоволеним вимогам у загальній сумі 4000,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень).

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Пінкевич Н.С.