Справа № 750/8824/19
Провадження № 2/750/2051/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючої судді Логвіної Т.В.,

при секретарі Примак Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання права на продовження приватизації та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право на продовження приватизації квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В судове засідання сторони не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Деснянської районної ради депутатів трудящих було видано ордер № 1399 від 28.05.1975 року на квартиру АДРЕСА_1 на гр. ОСОБА_3 , сім`я якої складалася з 2 чоловік.

ОСОБА_3 прописалась за спірною адресою 17.06.1975 року, про що було зроблено відмітку в її паспорті, виданому 24 червня 2002 року Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області.

05.04.1980 року ОСОБА_3 уклала шлюб з позивачем по справі, ОСОБА_1 , та змінила дівоче прізвище на прізвище чоловіка - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 .

Після укладення шлюбу подружжям було обране спільне місце проживання за адресою:

АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 була постійним та єдиним місцем проживання ОСОБА_2 . Маючи на меті приватизувати квартиру ОСОБА_2 почала збирати всі необхідні для приватизації документи для отримання права власності на це житло.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян. Вказаним законом встановлені умови та порядок набуття громадянами права власності на квартири, які перебувають у державному (комунальному) житловому фонді.

Згідно ст. 2 Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 8 Закону та п. 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009р. (надалі Положення) приватизація державного житлового фонду здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування. Передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

У п. 17-18 Положення вказано, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви, та подає, зокрема, оформлену заяву на приватизацію квартири; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі; документ, що підтверджує невикористання ним житлових: чеків для приватизації державного житлового фонду. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

Однак, у зв`язку з тяжкою хворобою ОСОБА_2 була обмежена в пересуванні, тому вона уповноважила свого чоловіка, ОСОБА_1 , представляти її інтереси в усіх державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях України з питання приватизації на її ім`я квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Довіреністю від 04 жовтня 2018 року, посвідченою вдома приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, Фефеловою Юлією Констянтинівною, 13.05.2019 року за № 3723.

04.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до КП «Чернігівське МБТІ» ЧОР для отримання технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 .

Технічний паспорт разом з іншими необхідними документами 29.10.2018 року було подано до управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради для видачі свідоцтва про право власності на житло, про що адміністратором ОСОБА_5 було видано опис № 36989/2 прийняття документів.

18.12.2018 року було видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 15007799 на об`єкт нерухомого майна: квартира, загальною площею 31,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 23.11.2018 року № 429, виданого 26.11.2010 року виконавчим комітетом Чернігівської міської ради.

Однак, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не оформивши права власності на квартиру (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 ).

08.11.2013 року Деснянською районною у м. Чернігові радою було видано Довідку № 1/357 про те, що на день смерті ОСОБА_2 проживала разом з чоловіком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та вели спільне господарство. Таким чином, позивач вселився до квартири АДРЕСА_1 як член сім`ї наймача (як чоловік), все життя вони вели спільне господарство, спірна квартира є його постійним місцем проживання.

14 04.2019 року було видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі№64061096 на квартиру за спірною адресою.

Розглянувши заяву № 82/02-31 від 13.05.2019 року гр. ОСОБА_1 приватним нотаріусом Фефеловою Юлією Костянтинівною 13.05.2019 року було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки документи про право власності на спадкове майно були отримані спадкодавцем після її смерті на підставі довіреності, виданої ОСОБА_1

ОСОБА_2 іншого житла не мала, право на приватизацію іншої квартири не використала, а спірна квартира є об`єктом приватизації відповідно до чинного законодавства. Право на приватизацію є правом на нерухоме майно.

Умови, порядок та черговість спадкування передбачені положеннями Цивільного Кодексу України.

Так, ст. 1216 ЦК України визначає спадкування, як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який ого пережив, та батьки.

Згідно ч.З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 вказаного Кодексу, тобто шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч.І, 3 ст.1296 ІДК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним докуменита, який засвідчує його право власності.

У постанові від 11 грудня 2013 року справа №6-121 цсі 3 Верховний Суд України зазначив, що у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Статтями 1,3,5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними однокімнатні квартири. Приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до ч.5 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що у разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві у власність наймачеві.

Спадкоємці наймача квартири вправі вимагати визнання за ними права власності коли наймач звернувся з належною заявою про її приватизації однак вона не була розглянута або в її задоволенні було незаконно відмовлено (Постанова Верховного суду від 09.02.2018 р. у справі № 719/179/17).

Таким чином, враховуючи те, що спадкодавцем розпочато процедуру приватизації житла, яка у зв`язку із смертю не була завершена, позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до виконавчого комітету Чернігівської міської ради (м. Чернігів, вул. Магістратська, 7, ) про визнання права на продовження приватизації та визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на продовження приватизації квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів після проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду склдаено 15.11.2019.

Суддя