Справа № 594/668/18
Провадження №2/594/12/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_6 сільська рада про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання за нею, як за спадкоємцем за заповітом права власності, на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого в с. Озеряни по вул. Обїздова,16 Борщівського району Тернопільської області, загальною вартість 198400 грн на суму 99200 грн, після смерті ОСОБА_7, який помер 06 травня 2017 року посилаючись на те, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2018 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2018 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку с.Озеряни Борщівського району.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1, 31 жовтня 2018 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що ОСОБА_3 є інвалідом І групи і як дочка спадкодавця ОСОБА_7, який помер 06 травня 2017 року, має право на обовязкову частку в спадковому майні. Вказує на те, що позовні вимоги позивача ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на Ѕ частину домоволодіння, що знаходиться в с. Озеряни Борщівського району Тернопільської області, порушують права такої на обовязкову частку, оскільки у відповідності до ст. 1241 ЦК України, непрацездатні діти спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка), тим більше, що позивачці ОСОБА_3 було відомо про те, що вона прийняла спадщину після смерті батька та на її імя було видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи наведене, просить винести по даній справі справедливе рішення на підставі законних інтересів кожної сторони.

05 листопада 2018 року позивач ОСОБА_3 подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованого с.Озеряни по вул. Обїздова,16 Борщівського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_7, який помер 06 травня 2017 року. Визнати за ОСОБА_3, право користування Ѕ частиною земельної ділянки площею 0,15 га, що розташована за адресою: Тернопільська область Борщівський район с.Озеряни, вул.Обїздова,16. Судові витрати в сумі 13346,80 грн стягнути в її користь з ОСОБА_1

22 листопада 2018 року представник позивача ОСОБА_8А подала відповідь на відзив в якому погоджується з тим, що відповідач ОСОБА_3 має право на обовязкову частку в спадщині, однак посилається на те, що за змістом ст. 1241 ЦК України розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Просить взяти до уваги ту обставину, що в користуванні у ОСОБА_3 знаходяться речі звичайної домашньої обстановки у спадковому будинку, крім того, на її імя видано свідоцтво про право на спадщину на 2/6 частини вкладів та на 1/3 частину автомобіля Fiat Doblo, вартість яких також входить до складу обовязкової частки у спадщині, та вирішити справу у відповідності до позовних вимог.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2019 року закрито підготовче провадження у справі за даним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні 07лютого 2019 року позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з підстав викладених в позовних заявах. В судове засідання 25лютого 2019 року не прибула, звернулася з заявою в якій просить справу слухати у її відсутності та вирахувати з суми транспортних витрат вартість проїзду в судове засідання (168,88 грн) та стягнути судові витрати відповідно в сумі 17667,58 коп.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково та при винесенні рішення просить врахувати інтереси довірителя ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3, яка є повнолітньою непрацездатною донькою спадкодавця і має право на обовязкову частку у спадковому майні, а саме домоволодінні в с.Озеряни Борщівського району. Зазначає, що спірне домоволодіння є єдиним житлом останньої. Крім того, вказує на те, що заявлені позивачем судові витрати до задоволення не підлягають. Позивач, звертаючись до суду, діяла у своїх інтересах, оскільки іншого способу реалізувати своє право на спадковий будинок у неї не було, так як спадкодавець не оформив свої права на спірне домоволодіння та на час відкриття спадщини відсутні правовстановлюючі документи на імя спадкодавця. Також зазначила, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з аналогічним позовом, оскільки іншого способу реалізувати своє право на спадкове майно немає. В задоволенні позовних вимог в частині визнання права користування 1/2 частиною земельної ділянки просить відмовити, так як такі вимоги є безпідставні.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав частково. Просить задовольнити з врахуванням інтересів всіх спадкоємців у відповідності до закону. Вказує на те, що ОСОБА_3 є непрацездатною повнолітньою дитиною спадкодавця, про що також відомо позивачці. Незалежно від змісту заповіту вона має право на обовязкову частку у спадщині, а тому вимога позивачки про визнання за нею права власності на 1/2 частину зазначеного вище житлового будинку за заповітом є незаконною та необгрунтованою. Також позивачці відомо, що на підставі заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини нотаріусом їй було видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_7 на 2/6 частини грошових вкладів, а позивачці ОСОБА_9 - на 1/6 частину. Крім того, їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/6 частини вантажного автомобіля марки Фіат р.н. ВО 1129АХ. Відповідно ОСОБА_1 було видано свідоцтво на 3/6 частини даного автомобіля, а свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину даного автомобіля позивачці не видавалось, оскільки вона за таким не зверталась, однак таке право має. Не дивлячись на всі ці очевидні для позивача факти, вона, подаючи первинну позовну заяву до Борщівського районного суду, свідомо не зазначила про ОСОБА_3, і лише ухвалою суду від 02 жовтня 2018 року її було залучено до справи як співвідповідача, що дає їй змогу захистити свої права. Такі дії позивача свідчать про те, що вона намагається позбавити ОСОБА_3 права на спадкове майно, в даному випадку частину житлового будинку, який належав їхньому батькові і в якому вона проживає від свого народження і до сьогодні та який є її єдиним житлом. Тому позов ОСОБА_3 про визнання за нею права власності за заповітом на Ѕ частину житлового будинку не може бути задоволений в повному обсязі, а лише частково. Вимога про визнання за нею право користування на Ѕ частку земельної ділянки площею 0.15 га. є безпідставною.

Представник відповідача ОСОБА_6 сільської ради в поданій до суду заяві просить справу слухати у його відсутності, заперечень щодо позову немає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Згідно рішення чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання ОСОБА_6 сільської ради від 15 жовтня 1993 року «Про безоплатну приватизацію земельних ділянок жителів сіл Озеряни та Констанція» б/н та рішення двадцятої сесії пятого скликання ОСОБА_6 сільської ради від 06 жовтня 2009 року №381 «Про уточнення рішення від 15 жовтня 1993 року б/н «Про безоплатну приватизацію земельних ділянок жителів с. Озеряни, Констанція», ОСОБА_10 було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,15 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

За даними технічного паспорта на житловий будинок №16, вул. Обїздова в с.Озеряни виготовленого КП Борщівське районне бюро технічної інвентаризації ОСОБА_11 15 лютого 2018 року, житловий будинок, що знаходиться в с. Озеряни по вул. Обїздова,16 Борщівського району Тернопільської області побудовано в 1979 році, господарські будівлі та споруди в 1984 році.

Відповідно до висновку оціночного дослідження, виготовленого ПП «Європроспект» 18 травня 2018 року, середня ринкова вартість житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в с.Озеряни по вул. Обїздова, 16 Борщівського району Тернопільської області, станом на 18 травня 2018 року складає 198400 грн.

З доданих до матеріалів справи копій особового рахунку з погосподарських книг ОСОБА_6 сільської ради Борщівського району Тернопільської області за 1986-1990 рр., 1991-1995 рр. вбачається, що спірне домоволодіння в с.Озеряни по вул. Обїздова, 16 Борщівського району Тернопільської області відносилося до колгоспного двору. Членами даного двору станом на 15 квітня 1991 року (день набрання чинності Законом України Про власність) були голова двору ОСОБА_10 та її син ОСОБА_7

Згідно чинних на той час ст.ст.120, 123 ЦК (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 «а» постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

За даними довідки ОСОБА_6 сільської ради Борщівського району Тернопільської області від 05 березня 2018 року №405, рішення виконкому на свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Озеряни по вул. Обїздова, 16 Борщівського району Тернопільської області на ОСОБА_10 або ОСОБА_7 виконкомом сільської ради не видавалося.

Отже, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на відповідній правовій підставі набули право на домоволодіння, яке розміщене в с.Озеряни по вул. Обїздова, 16 Борщівського району Тернопільської області, однак у визначеному законом порядку не оформили своє право власності на домоволодіння.

Згідно рішення Борщівського районного суду від 25 вересня 2013 року (справа №594/1369/13-ц), за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, як за спадкоємцем за законом, визнано право власності на Ѕ частину будинковолодіння, розташованого в с.Озеряни по вул. Обїздова, 16 Борщівського району Тернопільської області, що належало померлій 26 серпня 1996 року ОСОБА_10.

Отже, спадкодавцю ОСОБА_7 на праві власності належав цілий житловий будинок в с.Озеряни по вул. Обїздова, 16 Борщівського району Тернопільської області, однак за життя спадкодавець не оформив свої права на вказане домоволодіння.

Спадкодавець ОСОБА_7 помер 06 травня 2017 року в м. Києві (свідоцтво про смерть серії І-БК №405456, видане Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 13 червня 2017 року).

Ще за життя, а саме 09 грудня 1998 року ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_6 сільської ради Борщівського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за №45, яким зробив таке розпорядження: належний йому на праві особистої власності житловий будинок з господарськими надвірними побутовими спорудами, що знаходяться в селі Озеряни Борщівського району Тернопільської області заповів ОСОБА_12 та ОСОБА_5, в рівних частках кожній.

За даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №47709709, виданої Борщівською державною нотаріальною конторою 15 травня 2017 року, ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений ОСОБА_6 сільською радою Борщівського району Тернопільської області 09 грудня 1998 року, номер у реєстрі нотаріальних дій 45, номер у спадковому реєстрі 41077817, стан: чинний.

Як вбачається із заяви про прийняття спадщини від 22 червня 2017 року №357 (спадкова справа 82/2017) ОСОБА_5 прийняла всю спадщину після смерті батька ОСОБА_7, який помер 06 травня 2017 року.

Відповідно до заяви про прийняття спадщини №270 від 13 травня 2017 року, ОСОБА_1, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_7, який помер 06 травня 2017 року.

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є спадкоємцями майна спадкодавця ОСОБА_7, охопленого заповітом, а саме, житлового будинку в с.Озеряни по вул. Обїздова, 16 Борщівьского району Тернопільської області.

Крім того, спадщину після смерті ОСОБА_7, який помер 06 травня 2017 року, прийняла його дочка ОСОБА_3, яка є його спадкоємцем за законом на підставі ст. 1261 та 1241 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

За даними посвідчення серія ААА №469488 (посвідчення видане на термін з 12 квітня 2007 року і довічно), витягу з акту огляду МСЕК до довідки МСЕ №025589, ОСОБА_3 є інвалідом І групи, їй встановлено діагноз виражена розумова відсталість, потребує постійного стороннього догляду.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ИД №479659, ОСОБА_3 народилася 02 березня 1978 року, її батьком зазначений ОСОБА_7.

Отже судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як непрацездатна дочка спадкодавця ОСОБА_7, має право на обовязкову частку в спадковому майні незалежно від змісту заповіту.

При визначенні розміру обовязкової частки спадкоємця ОСОБА_3 суд, виходячи зі змісту ст. 1241 ЦК України, враховує той факт, що відповідно до даних спадкової справи №82/2017 до майна померлого 06 травня 2017 року ОСОБА_7, спадкоємцями за законом після смерті останнього є ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_15 та ОСОБА_5, кожен по 1/6 частині.

Отже, ОСОБА_3, як спадкоємець за законом після смерті батька ОСОБА_7 мала б право на спадкування 1/6 частки спірного домоволодіння, розташованого в с.Озеряни по вул. Обїздова, 16 Борщівьского району Тернопільської області, половина від якої становить 1/12 частина, що і складає обовязкову частку.

Відповідно, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як спадкоємці за заповітом після смерті батька ОСОБА_7, мають право на спадкування 11/12 частин спірного домоволодіння в рівних частках (частка кожної становить 11/ 24).

Той факт, що ОСОБА_5, яка народилася 18 травня 1997 року, є донькою спадкодавця ОСОБА_7, підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-БК №262097, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва 27 травня 1997 року.

26 лютого 2018 року Борщівською державною нотаріальною конторою відмовлено позивачу ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 06 травня 2017 року батька ОСОБА_7, на майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Озеряни вул. Обїздова, 16 Борщівського району Тернопільської області через відсутність правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння. В листі нотаріус зазначає, що після смерті спадкодавця ОСОБА_7 його дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є спадкоємцями на підставі заповіту, посвідченого ОСОБА_6 сільською радою 09 грудня 1998 року за Р №45, дочка ОСОБА_3 є спадкоємцем на підставі статті 1241 ЦК України, останні є такими що прийняли спадщину після смерті батька, оскільки подали до нотаріуса у встановлений законом строк відповідні заяви про прийняття спадщини.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_3 погоджується з тим, що відповідно до закону непрацездатна донька спадкодавця дійсно має право на обовязкову частку у спадковому майні батька, однак вказує на те, що за змістом ст. 1241 ЦК України розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Як на підставу зменшення розміру обовязкової частки позивач посилається на те, що ОСОБА_3, як спадкоємець за законом після смерті батька отримала свідоцтва про право на спадщину на 2/6 частини вкладів та 1/3 частину автомобіля Fiat Doblo, також у її користуванні знаходяться речі звичайного домашньої обстановки у спадковому будинку, якими вона користується на даний час.

Суд, проаналізувавши вищенаведене вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННА 770341, виданого Борщівською державною нотаріальною конторою 26 лютого 2018 року, після смерті ОСОБА_7, який помер 06 травня 2017 року, спадкове майно, яке складається: з грошових вкладів з нарахованими процентами та всіма видами компенсаційних виплат, що зберігається у філії Тернопільського обласного управління ПАТ «Державний Ощадний банк України» ТВБВ №10019/036 та належить ОСОБА_7 на підставі повідомлення філії Тернопільського обласного управління ПАТ «Державний Ощадний банк України» ТВБВ №10019/036 від 04 грудня 2017 року за №117.17-25/653 на імя ОСОБА_7; грошових вкладів з нарахованими процентами та всіма видами компенсаційних виплат, що зберігається у Печерському відділенні №7 (м.Київ) ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та належить ОСОБА_7 на підставі повідомлення ПАТ «Райффайзен банк Аваль» від 07.12.2017 за №81-15-9/9281-БТ на імя ОСОБА_7; грошових вкладів з нарахованими процентами та всіма видами компенсаційних виплат, що зберігається в ПАТ КБ «ПриватБанк» на депозитних рахунках та належать ОСОБА_7 на підставі повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03 січня 2018 року за №20.1.0.0.0/7-171224/220 на імя ОСОБА_7 успадкували: дочка ОСОБА_1, успадкувала - 3/6 частини (у звязку з відмовою в її користь спадкоємців першої черги: дочки спадкодавця ОСОБА_16 та сина спадкодавця ОСОБА_14Л.); дочка ОСОБА_3 2/6 частини (у звязку з відмовою в її користь спадкоємця першої черги, сина спадкодавця ОСОБА_15; дочка ОСОБА_5 1/6 частина.

Крім того, 02 квітня 2018 року Борщівською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ННВ №581109, за даними якого спадкове майно після смерті ОСОБА_7 що складається з: вантажного автомобіля, марки Fiat модель Doblo, випуск 2011 року, зареєстрованого 15 лютого 2012 року, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ САК №468314, зареєстрованого 1ВРЕР УДАІ УМВСУ в Тернопільській області 15 лютого 2012 року успадкувала: ОСОБА_1 3/6 частини; ОСОБА_3 2/6 частки, свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку спадкового майна не видавалося.

Отже, спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_7 розподілено між спадкоємцями за законом першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України з визначенням часток кожного та відповідно до складеного спадкодавцем заповіту з врахуванням вимог ст. 1241 ЦК України.

Посилання позивача на ту обставину, що в користуванні ОСОБА_3 знаходяться речі звичайної домашньої обстановки у спадковому будинку, вартість яких просить врахувати й зменшити розмір обовязкової частки у спадщині, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, оскільки позивач не надав суду доказів, які саме речі зі спадкової маси перейшли до неї, як до спадкоємця та перебувають у користуванні ОСОБА_3 із зазначенням їх вартості.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання за нею, ОСОБА_3, права користування на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,15 га, що розташована за адресою: Тернопільська область, Борщівський район, село Озеряни, 16, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, рішенням 14 сесії 21 скликання ОСОБА_6 сільської ради від 15 жовтня 1993 року «Про безоплатну приватизацію земельних ділянок жителів сіл Озеряни та Констанція» б/н зі змінами, ОСОБА_10 було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,15 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Спадкодавцем ОСОБА_10 був її син ОСОБА_7, який успадкував після смерті останньої частку будинковолодіння, розташованого в с.Озеряни по вул. Обїздова Борщівського району (рішення Борщівського районного суду від 25 вересня 2013 року №594/1369/13-ц).

Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до абзацу другого розділу Х перехідних положень Земельного кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року Про приватизацію земельних ділянок, є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Крім того, відповідно до приписів статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 , правило статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Спадкодавець може передавати за заповітом частину належної йому земельної ділянки, тоді інша частина цієї ділянки спадкується за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка, яка була передана безоплатно у власність рішенням ОСОБА_6 сільської ради від 15 жовтня 1993 року ОСОБА_10, спадкоємцем якої був ОСОБА_17, заповітом, складеним останнім 09 грудня 1998 року, не охоплена, а тому у суду відсутні підстави вирішувати питання її розподілу між спадкоємцями, зазначеними у заповіті.

Крім того, прийняте рішення селищної ради від 15 жовтня 1993 року про передачу ОСОБА_10 земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, підпадає під дію абзацу другого розділу Х перехідних положень Земельного кодексу України на підставі якого у спадкоємців виникає право зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку відповідно до часток у спадковому майні.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити частково і визнати за позивачем ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, 11/24 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, розташованого в с.Озеряни по вул. Обїздова,16 Борщівського району Тернопільської області як за спадкоємцем за законом, після смерті батька ОСОБА_7, який помер 06 травня 2017 року в м. Київ.

Позивач ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 судові витрати на загальну суму, що складаються з судового збору 1696,80 грн, правової допомоги 13500 грн, експертної послуги 650 грн, транспортних витрат 1524,66 грн, готельних витрат 460 грн, однак такі до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Як вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори №188/02-14 від 26 лютого 2018 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, частину будинковолодіння в с. Озеряни по вул. Обїздова,16 Борщівського району після смерті батька ОСОБА_7, який за життя не оформив право власності на спірний будинок. Саме тому позивач і звернулася до суду за захистом свого права на спадкування.

Спору стосовно часток у спадковому майні між позивачем ОСОБА_9 та відповідачем ОСОБА_1 немає, відповідно зі сторони останньої не було вчинено жодних дій, які б порушували права позивача чи перешкоджали реалізації права останньої на спадкування, така діяла у власних інтересах, а тому у суду відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення судових витрат.

На підставі ст.ст.16, 25, 26, 328, 1217, 1218, 1220, 1223, 1233-1235, 1241, 1268 ЦК України, керуючись 12, 13, 81, 89, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5, жителькою АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно 11/24 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд в с.Озеряни по вул. Обїздова, 16 Борщівського району Тернопільської області, загальною вартістю 198400 (сто девяносто вісім тисяч чотириста) грн, на суму 90933 (девяносто тисяч девятсот тридцять три) грн 31 коп. після смерті батька ОСОБА_7, який помер 06 травня 2017 року в м.Київ.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати покласти на сторони в межах, в яких вони їх понесли.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги через Борщівський районний суд до Тернопільського апеляційного суду з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06 березня 2019 року.

Головуючий П.В. Чир