Справа № 530/1734/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

01.03.2019 року м.Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого-судді Демянченка С.М., секретарі Тараненко Т.І. розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Зіньків Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання права власності

в с т а н о в и в:

Позовна заява мотивована тим, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1. 01.11.2007 року помер ОСОБА_4, спадщину після його смерті прийняла дружина ОСОБА_6 29.10.2016 року померла ОСОБА_5, мати позивачки, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку літ-А-1, разом з допоміжними господарськими будівлями гаражем - літ. К, сараєм - літ. к, які знаходяться за адресою: село Волошкове, вулиця Миру 13, Зіньківського району Полтавської області. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй домоволодіння бувшого колгоспного двору та на інше майно. За життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла дочці ОСОБА_1. Спадкоємцем за заповітом на вищевказану спадщину, являється позивач ОСОБА_1, інші спадкоємці відсутні. Після смерті матері позивач прийняла спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та шляхом подачі до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. 13.12.2017 року рішення Зіньківського районного суду Полтавської області позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 мешканкою села Волошкове, вулиця Миру, 11, Зіньківського району, Полтавської області, право приватної власності на складові частини садибного (індивідуального) житлового будинку, що розташований за адресою: село Волошкове, вулиця Миру, 13 Зіньківського району Полтавської області, а саме: літня кухня літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, погріб літ. г, сарай літ. Д, сарай літ. д, сарай літ. Ж, сарай літ. З, колодязь питний №1, що належав ОСОБА_5 померлій 29.10.2016 року, в порядку спадкування за заповітом, але рішенням суду не охоплено і не визнано право власності на житловий будинок літ-А-1, разом з допоміжними господарськими будівлями гаражем - літ. К, сараєм - літ. к, які знаходяться за адресою: село Волошкове, вулиця Миру 13, Зіньківського району Полтавської області, оскільки на дані будівлі відсутні правовстановлюючі документи. При наявності таких обставин та відсутності спору, позивач ОСОБА_1 не може одержати в приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на належне її батькам домоволодіння, через те, що належні правовстановлюючі документи на домоволодіння відсутні. В звязку з вище викладеним позивач змушена була звернутися з позовом до суду в якому просила ухвалити рішення, яким визнати в цілому право власності на житловий будинок літ-А-1, разом з допоміжними господарськими будівлями гаражем - літ. К, сараєм - літ. к, які знаходяться за адресою: село Волошкове , вулиця Миру 13, Зіньківського району Полтавської області.

В судове засідання учасники справи не зявились, від них надійшли заяви в яких позивач ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнав, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, прийнявши до уваги заяви сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання права власності, підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер 01.11.2007 року в селі Човно-Федорівка Зіньківського району Полтавської області (а.с.10). ОСОБА_5 померла 29.10.2016 року в селі Волошкове Зіньківського району Полтавської області (а.с.11). ОСОБА_1 народилася 22.12.1960 року в селі Човно-Федорівка Зіньківського району Полтавської області і її батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.5-6,8). Відповідно до заповіту від 24.01.2013 року посвідченого секретарем Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області ОСОБА_7 на випадок смерті ОСОБА_5 зробила слідуюче розпорядження, яким: все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла дочці ОСОБА_1 (а.с.12). Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 13.12.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 мешканкою села Волошкове, вулиця Миру, 11, Зіньківського району, Полтавської області, право приватної власності на складові частини садибного (індивідуального) житлового будинку, що розташований за адресою: село Волошкове, вулиця Миру, 13, Зіньківського району Полтавської області, а саме: літня кухня літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, погріб літ. г,сарай літ. Д, сарай літ. д, сарай літ. Ж, сарай літ. З, колодязь питний №1, що належав ОСОБА_5 померлій 29.10.2016 року, в порядку спадкування за заповітом (а.с.20-22,23). Домоволодіння за адресою: село Волошкове, вулиця Миру 13, Зіньківського району Полтавської області станом на 01.07.1990 року відносилось до господарства типу колгоспний двір. На вказану дату в ньому проживали та являлись членами колгоспного двору, голова двору ОСОБА_4, який помер 01.11.2007 року, ОСОБА_5 - дружина, яка померла 29.10.2016 року (а.с.31). Згідно довідки виданої Човно - Федорівською сільською радою Зіньківського району Полтавської області від 26.11.2018 року, на день смерті 29.10.2016 року ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2і разом з нею була зареєстрована та проживала ОСОБА_1- дочка ( а.с.33).

З повідомлення приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 01.12.2018 року за № 538/01-16, вбачається, що після померлої 29.10.2016 року ОСОБА_5 заведена спадкова справа № 1/2017 на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, претензії від кредиторів не надходили.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України далі ЦК).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК).

Отже позивач є спадкоємцем за заповітом щодо спадщини ОСОБА_5 будинку з господарськими будівлями. У справі встановлено, що перешкодою для видачі позивачеві нотаріусом свідоцтва про право на спадщину є відсутність належним чином оформлених документів про право власності спадкодавця на будинок із надвірними спорудами, хоча його право власності виникло з підстав, встановлених на дату будівництва записом у по-господарській книзі. Чинне законодавство не передбачає можливості реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою особою.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п.1ч.2ст.16ЦК).

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з п. 14. Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

При цьому суд має враховувати, що відсутність заперечень власника проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, чи визнання такого позову має бути обґрунтовано відповідними доказами, що підтверджують право на вчинення таких процесуальних дій, зокрема, договорами купівлі продажу земельної ділянки, оренди, міни.

Згідно з п. 27. Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку із цим положення частини п'ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об'єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91. П.2.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 р. № 127 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за № 582/5773 на присадибних ділянках, крім житлових будинків, розміщуються господарські будівлі (сараї (хліви), літні кухні, гаражі, майстерні, навіси, вбиральні тощо) та господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо).

Відповідно до ст.381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Згідно постанови Пленуму ВСС України №6, гараж - літ. К, сарай - літ. к є приналежністю головної речі - житлового будинку, призначені для його обслуговування, пов'язані з ним і в силу ст.186 ЦК України повинні слідувати за головною річчю.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно і неможливість її здійснення за особами, які померли, порушують право позивача на отримання свідоцтва про право власності на спадщину, а тому є підстави для задоволення позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Зіньківського району Полтавської області, приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання права власності

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 328, 346, 1218, 1261, 1268, 1299 ЦК України, п.п.14, 27. Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України , ст.12,13, 81, 210, 247, 258-259, 263-268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на спадщину, що залишилась після померлої 29.10.2016 року ОСОБА_5 та яка складається з права власності в цілому на житловий будинок літ-А-1, разом з допоміжними господарськими будівлями гаражем - літ. К, сараєм - літ. к, які знаходяться за адресою: село Волошкове, вулиця Миру 13, Зіньківського району Полтавської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя-