ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

21 лютого 2019 року

м. Харків

Справа № 642/6954/16-ц

Провадження № 22-ц/818/944/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, про відмову від позову у справі за позовом за позовом ОСОБА_2 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: ОСОБА_3 про скасування розрахунку заборгованості по аліментам та зобовязання зробити перерахунок за апеляційною скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова, ухвалене 06 листопада 2018 року у складі судді Проценко Л.Г.,

установив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив скасувати розрахунок заборгованості по аліментам №19743/20-30 від 20.10.2016р., виданий державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби (ВДВС) м. Харкова Головного територіального управління у Харківській області (ГТУЮ у Х/О) в ході примусового виконання виконавчого листа № 2-1482 від 22.08.2002р. та зобовязати відповідача зробити вірний розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 з урахуванням його фактичного доходу, отриманого в період з 2003 р. по 2013 р.

Позовні вимоги мотивував тим, що 17.10.2016 р. ОСОБА_2 звернувся до начальника Ленінського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Х/О з заявою про видачу розрахунку по заборгованості зі сплати аліментів для її самостійного погашення. Розрахунок позивачем отримано не було, на його заяві державним виконавцем Ленінського ВДВС ГТУЮ у Х/О було проставлено лише загальну суму боргу у розмірі 78 380 грн. 31 коп. та надано відповідні реквізити для сплати зазначеної заборгованості. 19 жовтня 2016 року ОСОБА_2 відповідно до квитанції ПАТ «Приват Банк» сплатив вказану суму. 20 жовтня 2016 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ГТУЮ у Х/О ОСОБА_2 було надано розрахунок заборгованості по аліментам № 19743/20 - 30 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1482 від 22.08.2002р., виданого Ленінським районним судом м. Харкова. Згідно розрахунку станом на 01.07.2016 р. ОСОБА_2 має заборгованість перед ОСОБА_3 у розмірі 78 380 грн. 31 коп. Тобто державним виконавцем Ленінського ВДВС ГТУЮ у Х/О було встановлено, що ОСОБА_2 повинен сплатити за вищевказаний період: 93 623 грн. 87 коп. Боржником сплачено 15 243 грн. 56 коп., тому залишок заборгованості склав 78 380 грн. 31 коп. ОСОБА_2 не погоджуючись із висновками розрахунку заборгованості по аліментам посилався на те, що за період з 2003 по 2013 роки він отримував заробітну плату від наступних підприємств: ДП «ВІММ - БІЛЛЬ - ДАНН»; Харківська філія ДП «ВІММ - БІЛЛЬ - ДАНН»; ТОВ «АРИОЛ»; ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «САНТА - ВІТА»; ТОВ «ДІСКУС УКРАЇНА». Заробітна плата із вказаних підприємств не була врахована державним виконавцем при обчисленні розміру заборгованості зі сплати аліментів. Яким чином було складено розрахунок заборгованості не зрозуміло. Також посилався на те, що аліменти завжди сплачувались ОСОБА_3 добровільно, сину купувались необхідні речі або грошові кошти передавались при зустрічі з дитиною.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 06 листопада 2018 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову.

Рішення мотивовано тим, що позивач обрав не передбачений законодавством спосіб захисту своїх прав, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» і ЦПК України встановлюють можливість звернуться зі скаргою на дії державного виконавця, а не з позовом. Суди також не можуть зобовязувати до вчинення дій, що віднесені до виключної компетенції державного виконавця або посадової особи ВДВС.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи міститься написана ОСОБА_3 розписка про відсутність у неї претензій до ОСОБА_2 з приводу сплати аліментів станом на 26 червня 2012 року. Заборгованість була розрахована державним виконавцем без урахування офіційної заробітної плати боржника. Залишаючи позов без задоволення суд першої інстанції позбавив його права на захист.

ОСОБА_3 та Міжрайонний ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області у відзивах проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

21 лютого 2019 року ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_2, подала до суду заяву, у якій просить закрити провадження у справі № 642/6954/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області про скасування розрахунку заборгованості по аліментам та зобовязання зробити розрахунок у звязку із відмовою від позову. В обґрунтування посилається на те, що державним виконавцем самостійно було перераховано заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів та закрито виконавче провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши подану заяву, вважає, що заява ОСОБА_4 про відмову від позову підлягає прийняттю виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч.ч. 1,5 ст. 206 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч.1 ст. 58 ЦПК України).

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обовязки (ч.1 ст.64 ЦПК України).

ОСОБА_4 діє у цивільній справі № 642/6954/16-ц в інтересах позивача ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності (т.1 а.с. 141). Її статус адвоката підтверджується копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 978 від 03 жовтня 2001 року, виданим на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 16 від 26.09.2001 року (т.1 а.с. 140).

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ст.. 239 ЦК України).

ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_2, у своїй заяві скористалася передбаченим ч.1 ст.206 ЦПК України правом позивача на відмову від позову. Процесуальні наслідки закриття провадження за її заявою, поданою в інтересах позивача, про відмову від позову, передбачені ч.2 ст.256 ЦПК України, позивачу та його предстанвику розяснені і зрозумілі.

Обставин, які б свідчили про неможливість прийняття відмови від позову ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_2, судом не встановлено. Тому суд приймає відмову ОСОБА_4, подану в інтересах ОСОБА_2, від позову, визнає нечинним рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 06 листопада 2018 року, закриває провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 206, 222, 255, 256, 260, 261, 356, 373 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Прийняти відмову ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2,від позовних вимог до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування розрахунку заборгованості по аліментам та зобовязання зробити перерахунок.

Визнати рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 06 листопада 2018 року нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування розрахунку заборгованості по аліментам та зобовязання зробити розрахунокзакрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 21 лютого 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_5