КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Київ

Справа № 757/55306/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2019 року, постановлену у складі судді Ларіонової Н.М.,

у справі за заявою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Печерського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 554 357 грн. та моральну шкоду в розмірі 55435,70 грн., заподіяну відповідачем внаслідок проведення ним ремонтних робіт у квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року справу передано за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2019 року відкрито провадження у даній справі.

Одночасно з позовною заявою представником позивача ОСОБА_4 була подана заява про забезпечення позову, в якій вона просила заборонити ОСОБА_1 та іншим особам проводити ремонтні роботи в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та накласти арешт на майно ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , до вирішення справи по суті.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2019 року заяву представника позивача - адвоката Антонової Ганни Ігорівни про забезпечення позову - задоволено.

Заборонено ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ) та іншим особам проводити ремонтні роботи в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Накладено арешт на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_1 на праві власності.

Заборонено ОСОБА_1 та особам, що мають повноваження державного реєстратора, вчинення дій, спрямованих на відчуження, розпорядження та (або) реєстрацію, перереєстрацію зареєстрованого за ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна, а також вчиняти будь-які дії щодо квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які належать на праві власності ОСОБА_1 , та будь-які дії щодо внесення записів про припинення/зміну/ скасування/поновлення та інші дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 -ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог, передбачених ч.3 ст. 150 ЦПК щодо співмірності заходу забезпечення позову із пред`явленими позовними вимогами. Суд забезпечив позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди за нібито пошкодження квартири позивача на загальну суму 609 792, 70 грн., шляхом арешту двох належних відповідачу квартир, що перевищує площу квартири позивача більше ніж вдвічі і загальною вартістю в 2 648 500 грн., що значно перевищує суму позовних вимог.

Звертає увагу на те, що суть спору не стосується визнання чи невизнання права власності на належні позивачу квартири, а тому вважає, що арешт двох належних позивачу квартир є безпідставним.

Крім того, відповідач володіє й іншим майном, зокрема автомобілем марки БМВ, державний номерний знак НОМЕР_2 , оціночною вартістю 618 230 грн. Вважає, що таке майно як автомобіль, є більш ліквідним, ніж квартири з незавершеним ремонтом, та більш співмірним з огляду на суму позову.

Вказує, що немає підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту належних позивачу квартир може ускладнити чи унеможливити виконання ним рішення суду.

Також судом під час постановлення ухвали про забезпечення позову не вирішено питання зустрічного забезпечення та не зазначено про вирішення цього питання в ухвалі.

Зазначає, що у зв`язку із накладенням арешту на належні відповідачу квартири та забороною здійснювати ремонтні роботи відповідач не в змозі завершити ремонт квартир для приведення в стан, придатний для проживання, та позбавлений можливості реалізувати своє право на продаж вказаних квартир, внаслідок чого зазнає збитків.

Одночасно посилається на те, що ні відповідачем, ні третіми особами жодних ремонтних робіт в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 починаючи з вересня 2018 року не здійснюється і до вирішення справи по суті здійснювати не планується.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін. Вказує, що доводи про можливість вибору арешту транспортного засобу в якості забезпечення позову є всього лише припущенням та думкою відповідача.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач повністю обґрунтував необхідність вжиття заходів забезпечення позову саме у вигляді заборони відповідачу та іншим особам проводити ремонтні роботи в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та накладення арешту на майно відповідача до вирішення справи по суті.

Виходячи з обставин справи та предмету спору, тільки такий захід забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, а саме заборона відповідачу та іншим особам проводити ремонтні роботи та накладення арешту саме на ці квартири відповідатиме вимогам усунення небезпеки життю та здоров`ю позивача та інших осіб, та дозволить зберегти безпечність та придатність квартири позивача для проживання у подальшому.

Також накладення арешту на майно, що належить відповідачу, як захід забезпечення позову, в даному випадку, на думку позивача, є прийнятним та вірно застосованим судом, адже пов`язаний із заявленими майновими вимогами та спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, зважаючи на значний розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати.

Представник позивача ОСОБА_4 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір щодо відшкодування позивачу матеріальної та моральної шкоди, заподіяної відповідачем у результаті проведення ремонтних робіт в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_6 внаслідок чого стався обвал частини стелі в кімнаті квартири АДРЕСА_5 , яка належить позивачу, у результаті чого позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, а відтак незабезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення про задоволення позову, оскільки сторона відповідача може у будь-який час відчужити вищевказане майно, чи відповідачем та іншими особами можуть бути проведені ремонтні роботи, що можуть загрожувати життю та здоров`ю позивача.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

З виділених матеріалів вбачається, що у листопаді 2018 року позивач ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, пов`язану з вартістю відновлювального ремонту квартири позивача в розмірі 554 357 грн., та моральну шкоду 55 435,70 грн., заподіяну відповідачем внаслідок проведення ним ремонтних робіт у квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, починаючи з квітня 2018 року, відповідачем у квартирі АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 проводяться ремонтні роботи. Внаслідок проведення відповідачем ремонтних робіт, квартира позивача, як і сам позивач, зазнали пошкоджень. Так, 17.07.2018 року під час перебування позивача в квартирі стався обвал частини стелі в одній з кімнат квартири, у результаті чого позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми. Про вказану подію позивач повідомила відповідача з проханням припинити проведення ремонтних робіт та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», однак відповідач на прохання позивача жодним чином не відреагував, ремонтні роботи не припинив. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» для з`ясування обставин події, яка мала місце, було проведено обстеження квартири позивача та встановлено значні пошкодження стін та стелі квартири позивача через проведення ремонтних робіт в квартирах відповідача.

Також комісія КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» за результатами проведення обстеження дійшла до висновку про високу ймовірність повного обвалу стелі в квартирі позивача. Аварійний стан квартири позивача зумовлений проведенням відповідачем ремонтних робіт ставить під загрозу життя і здоров`я позивача, а також надійність, безпечність та придатність квартири позивача для проживання у подальшому.

З огляду на викладене, у заяві про забезпечення позову позивач вважала, що належним заходом забезпечення позову є накладання арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього у власності, оскільки розмір заподіяння шкоди є значним, а також заборона відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії, а саме - проводити ремонтні роботи в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , оскільки проведення ремонтних робіт у квартирах відповідача може призвести до подальшого руйнування квартири позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Враховуючи те, що предметом даного позову є відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої відповідачем внаслідок проведення ремонтних робіт у квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та оскільки розмір визначеної позивачем шкоди є значним, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що невжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на квартири, що належать відповідачу, та заборона вчиняти дії щодо цих квартир, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, і вказані обставини підтверджуються фотознімками у звітах про незалежну оцінку квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , доданими відповідачем до апеляційної скарги, зазначені квартири знаходяться у зруйнованому стані, частково знесені внутрішні перегородки, проводяться ремонтні роботи з метою об`єднання двох квартир в одну.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги щодо неспівмірності заходу забезпечення позову із пред`явленими позовними вимогами колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, не зважаючи на перевищення сукупної вартості двох квартир над вартістю заявлених позовних вимог, накладення арешту на одну із належних відповідачу квартир для забезпечення співмірності позовних вимог є неможливим, виходячи із вищезазначеного стану квартир відповідача.

Враховуючи предмет позову та характер спірних правовідносин, обраний вид забезпечення позову - накладення арешту на дві квартири, що належать відповідачу, та заборона вчиняти дії щодо цих квартир, є співмірним із заявленими позовними вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК Українисвідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач володіє й іншим майном, зокрема автомобілем марки БМВ, оціночною вартістю 618 230 грн., не заслуговують на увагу суду, оскільки саме позивач звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову обирає спосіб забезпечення свого позову, та на час звернення з цією заявою володів інформацією щодо нерухомого майна, належного відповідачу, яке є співмірним із заявленими позовними вимогами та достатнім для такого забезпечення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не вирішив питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки обраний спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлювальної шкоди відповідачу, а також відсутні обставини, передбачені ч. З ст. 154 ЦПК України, а тому немає підстав для зустрічного забезпечення позову.

Звертаючись до суду з даним позовом та заявою про забезпечення позову шляхом заборони проводити ремонтні роботи у квартирах відповідача, позивач посилалась на те, що комісія КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» прийшла до висновку, що ймовірною причиною виявлених пошкоджень стелі та стін у квартирі, яка належить позивачу, є проведення ремонту у квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_6 , які знаходяться поверхом вище, що може призвести до падіння стелі у квартирі позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає до уваги як підставу для скасування оскаржуваної ухвали доводи апеляційної скарги відповідача про те, що забороною проводити ремонтні роботи у належних йому на праві власності квартирах порушуються його права на приведення квартир у придатний для проживання стан та права на продаж вказаних квартир, внаслідок чого він зазнає збитків.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.