Справа № 133/3000/18
Провадження № 22-ц/801/2328/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Проць В. А.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 рокуСправа № 133/3000/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 133/3000/18 за апеляційною скаргою адвоката Голівського Вадима Валерійовича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року, ухвалене у складі судді Проця В. А. у залі суду, повне судове рішення складено 11 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до умов договору № б/н від 15 травня 2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 19 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Взяті на себе зобов?язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 18 листопада 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 114 371, 67 грн, з яких: 41 974, 06 грн - заборгованість за тілом кредиту, 30 226, 91 грн - відсотки за користування кредитом, 36 248, 24 грн - пеня, а також 500 грн - штраф (фіксована частина), 5 422, 46 грн - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15 травня 2014 року в розмірі 114 371, 67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1 762 грн судового збору.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує, унаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту, відсоткам за користування ним, на які нарахована пеня та штрафи.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

У жовтні 2019 року адвокат Голівський В. В. в інтересах ОСОБА_2 , не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог банку відмовити, а також покласти на позивача понесені заявником витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року, відкрито апеляційне провадження у справі та надано позивачеві строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року справу призначено до розгляду на 14 листопада 2019 року у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача зазначив, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів укладення з відповідачем договору кредиту.

Надані банком копії «Умов та правил надання банківських послуг» не містять підпису відповідача та не можуть слугувати підтвердженням, що саме з цими Умовами і правилами надання банківських послуг ознайомилася відповідач, підписуючи анкету-заяву.

Розрахунок заборгованості не може слугувати підтвердженням наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки він не є доказом волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору із позивачем, а також не є належним і допустимим доказом вчинення банківських операцій на підтвердження розміру заборгованості відповідача перед позивачем, також не містить обчислення, порядок нарахування сум.

Надана суду копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банком послуг від 15 травня 2014 року містить лише погодження про укладення договору, однак не містить даних про отримання кредиту, відкриття карткового рахунку, видачі та отримання кредитної картки, розміру бажаного кредитного ліміту тощо.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача впродовж встановленого апеляційним судом строку не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 15 травня 2014 року ОСОБА_4 (у зв?язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а. с. 96, 97) підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 9), у якій зазначено, що вона, ознайомившись з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами ПриватБанку, погодилася укласти договір про надання банківських послуг.

У заяві зазначено, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, «Умовами і правилами надання банківських послуг», а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася та згодна з умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані їй у письмовому вигляді.

Відповідно до наданого позивачем Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» від виду кредитної карти («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» чи «Універсальна GOLD») залежать: пільговий період кредитування, базова процентна ставка на місяць, розмір обов`язкового щомісячного платежу, розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, розмір комісії за кредитне обслуговування карти. Розмір штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань є однаковим для кожного з перерахованих видів платіжних карт і становить 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а. с. 10).

Згідно з наданим банком розрахунком, розмір заборгованості ОСОБА_3 станом на 18 листопада 2018 року становить 114 371,67 грн, з яких: 41 974, 06 грн - заборгованість за тілом кредиту, 30 226, 91 грн - відсотки за користування кредитом, 36 248, 24 грн - пеня, а також 500 грн - штраф (фіксована частина), 5 422, 46 грн - штраф (процентна складова).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Підставою позову зазначено невиконання кредитних зобов?язань відповідачем, що пов?язані із отриманням нею кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Разом з тим, у анкеті-заяві позичальника від 15 травня 2014 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15 травня 2014 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ОСОБА_6 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно із положеннями статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При визначенні розміру заборгованості банк, пославшись на Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, включив у платіж за кредитом, згідно зі ставками, розміром та порядком нарахуванням, визначеними цими документами, заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 30 226, 91 грн, 36 248, 24 грн - пеня, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 5 422, 46 грн.

Колегія суддів вважає, що витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15 травня 2014 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_6 ПАТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Аналогічні висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь банку 114 371, 67 грн заборгованості за кредитним договором, проте в резолютивній частині судового рішення не зазначив складові такої заборгованості.

З наданого банком розрахунку заборгованості слідує, що банк визначив заборгованість за кредитом у розмірі 41 974, 06 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що укладений між сторонами кредитний договір від 15 травня 2014 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту) підлягають задоволенню в розмірі 41 974, 06 грн.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд не звернув уваги на відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 30 226, 91 грн, 36 248, 24 грн пені, 500 грн штрафу (фіксована частина), 5 422, 46 грн штрафу (процентна складова), оскільки позовні вимоги в цій частині є безпідставними через відсутність передбаченого обов`язку відповідача щодо їх сплати позивачу у анкеті-заяві від 15 травня 2014 року. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, не може вважатися у цій справі складовою частиною спірного кредитного договору.

Водночас вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`являв.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду з прийняттям нового рішення про задоволення позову частково.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 41 974, 06 грн основної заборгованості за кредитом (тіла кредиту) та про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 30 226, 91 грн, 36 248, 24 пені, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 5 422, 46 грн.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову частково, стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає 646, 65 грн, а стягненню з позивача на користь відповідача підлягає 1 673, 01 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до договору про надання правової допомоги адвокатом від 30 вересня 2019 року адвокат Голівський В. В., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони уклали договір, за умовами якого адвокат взяв на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта у судах.

Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера № 007/19 від 30 вересня 2019 року, виданої адвокатом ОСОБА_7 , витрати на правничу допомогу склали 5 000 грн (а. с. 96).

Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з позивача на користь відповідача підлягає 3 165 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Голівського Вадима Валерійовича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року скасувати й ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 41 974 (сорок одна тисяча дев?ятсот сімдесят чотири) грн 06 коп. заборгованості за кредитом (тіло кредиту) за договором від 15 травня 2014 року.

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 30 226, 91 грн, 36 248, 24 пені, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) у розмірі 5 422, 46 грн - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 646, 65 грн судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 1 673, 01 грн судового збору та 3 165 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Підпис С. К. Медвецький

Судді: Підпис С. Г. Копаничук

Підпис В. В. Оніщук

Згідно з оригіналом

Головуючий С. К. Медвецький