РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/4521/18

провадження у справі №2/0285/228/19

27 лютого 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не прибула

відповідача: представник ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку, -

ВСТАНОВИВ:

3.12.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 6000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей, а також аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення дочкою ОСОБА_6 трьох років.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 6.11.2010 року, під час спільного проживання у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. З відповідачем подружні відносини припинились і сторони проживають окремо. Діти проживають і знаходиться на утриманні матері. З моменту припинення подружніх відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. Їй одній тяжко утримувати дітей. Працювати вона не має можливості, оскільки дочка не досягла одного року, на її утримання вона витрачає значну суму на харчування та засоби гігієни. Син ОСОБА_7 має інвалідність у звязку з чим потребує кожні півроку проходження обстеження та лікування у відділенні кардіоревматології. Син відвідує спортивну школу, яка є платною, для підтримки фізичного стану у звязку з хворобою.

Під час спільного поважання з відповідачем він працював не офіційно за кордом. Середньомісячний заробіток його становив близько 30000,00 грн. Тому вона вважає, що розмір коштів які отримує відповідач, є достатнім для надання належної матеріальної допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей та на її утримання.

21.02.2019 року відповідач подав відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити частково. Стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в межах розміру визначеному ч. 2 ст. 182 СК України, а в задоволенні позову про стягнення аліментів на її утримання відмовити за безпідставністю вимог. На сьогоднішній день він не працює і за станом здоровя не може працювати, Доказом цього є епікриз з якого вбачається, що він знаходиться у післяопераційному стані. Позивачем не надано доказів, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

У судове засідання позивач не прибула. Подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги визнає частково, з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 6.11.2010 року(а.с.11).

Відповідно до свідоцтв про народження, сторони у справі - є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12, 13).

На момент розгляду справи подружні відносини між сторонами припинено, вони проживають окремо, неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_6 знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею.

Відповідно до посвідчення серія ААГ № 046987 від 28.08.2017 року ОСОБА_4 є інвалідом дитинства (а.с.14).

Згідно виписки № 1428 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 вбачається, що останній перебував на стаціонарному лікуванні 26.01.2019 року по 4.02.2019 року.

Посилання відповідача на те, що у звязку з перебуванням на лікуванні останній, на день розгляду справи не може працювати, не знайшли свого підтвердження в судового засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою молодого віку, офіційно не працює інших неповнолітніх дітей, окрім сина ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_8, та непрацездатних осіб на утриманні - не має.

Дані обставини не оспорювались сторонами і підтверджуються дослідженими у судовому засідання матеріалами справи.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У главі 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що у звязку із обєктивною потребою неповнолітніх дітей сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку та необхідністю позивача у матеріальному утриманні, як матері малолітньої дитини, яка перебуває у декретній відпустці та у звязку з цим позбавлена можливості до досягнення дитиною трьох років мати самостійний заробіток, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно та аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей.

Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати в іншій частині компенсувати за рахунок Державного бюджету України, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_6, іпн. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_8. м. Новоград-Волинський):

- аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня предявлення позову 3 грудня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття, тобто: до 15 липня 2029 року - на утримання сина ОСОБА_7; до 7 червня 2036 року - на утримання дочки ОСОБА_6;

- аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи від дня предявлення позову 3 грудня 2018 року і до досягнення дочкою ОСОБА_6 трьох років - 7 червня 2021 року.

Стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 325 (триста двадцять пять) гривень 97 копійок.

Судові витрати в іншій частині компенсувати за рахунок Державного бюджету України, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 4 березня 2019 року.

Суддя Т.Б. Сташків