Ухвала

29 листопада 2019 року

місто Київ

справа № 489/1568/19

провадження № 61-21076ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про скасування незаконних нарахувань та закриття рахунку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у березні 2019 року звернулася до суду із позовом про зобов`язання відповідача скасувати незаконно нараховану плату за постачання теплової енергії за січень, лютий, березень 2018 року на загальну суму 5 404, 66 грн; зобов`язання відповідача скасувати нараховану оплату за ненадану послугу з теплопостачання квартири АДРЕСА_1 з моменту відсутності послуги теплопостачання з 17 вересня 2018 року, яка нараховується на момент звернення до суду, та закрити особовий рахунок за зазначеною адресою.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2019 року позов задоволено частково, зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі - ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль») скасувати нараховану оплату за централізоване постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_1 за період з 17 вересня 2018 року та наступні місяці, закрито особовий рахунок за зазначеною адресою. В іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалося тим, що позивачем дотримано процедуру відключення від мережі централізованого опалення, передбаченої Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22листопада 2005 року № 4, про що свідчить акт про відключення, затверджений спеціальною комісією, до складу якої увійшов представник ПрАТ «Миколаївська МТЕЦ». Разом з цим, позовні вимоги щодо скасування платні за період січень-березень 2018 року задоволенню не підлягають, оскільки матеріали справи не містять доказів, що надані позивачу послуги з теплопостачання неналежної якості, недотримання температурного режиму з вини відповідача.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року рішення суду першої інстанції у частині задоволення вимог скасовано, постановлено в цій частині нове рішення про відмову у позові. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Здійснено розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції у своїх висновках відхилив доводи позивача про належне вирішення питання щодо отримання дозволу на відключення квартири від централізованого опалення постійною комісією міської ради з питань житлово-комунального господарства, комунальної власності та благоустрою міста через відсутність постійно діючої комісії, оскільки такі обставини не виключають обов`язку споживачів дотримуватись передбаченого чинним на час звернення позивачки із заявами законодавством порядку отримання дозволу на відключення та погоджень і не надають рішенням постійної комісії міської ради з цих питань законності. Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що матеріали справи не містять доказів дотримання ОСОБА_1 порядку, зокрема, які б свідчили про отримання згоди усіх власників квартир житлового будинку на АДРЕСА_1 щодо відмови від централізованого теплопостачання, відповідної проектної документації щодо відключення квартири від системи централізованого теплопостачання та влаштування автономної системи опалення, її затвердження в установленому порядку, прийняття рішення про відключення зазначеного будинку уповноваженою на це міжвідомчою комісією та затвердження цією комісією акта про відключення будинку від мережі централізованого опалення.

ОСОБА_1 22 листопада 2019 року звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене із порушенням норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій статті Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилом частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа за зазначеним спором не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом спору у справі є вирішення вимоги про зобов`язання відповідача скасувати незаконно нараховану плату за постачання теплової енергії за січень, лютий, березень 2018 року на загальну суму 5 404, 66 грн; зобов`язання відповідача скасувати нараховану оплату за ненадану послугу з теплопостачання квартири АДРЕСА_1 з моменту відсутності послуги теплопостачання з 17 вересня 2018 року, яка нараховується на момент звернення до суду, та закрити особовий рахунок за зазначеною адресою.Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

У касаційній скарзі не обґрунтовується наявність умов застосування винятків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому, Верховний Суд дав оцінку та врахував: предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства в цілому, й не встановив наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у тому числі касаційна скарга не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховним Судом враховано, що з приводу оцінки обставин справи у суді касаційної інстанції сформована усталена єдина правозастосовча практика з приводу вирішення такої категорії спорів. Верховним Судом практика розгляду такої категорії спорів відбувається із застосуванням у подібних правовідносинах правових висновків, викладених, зокрема, у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 635/6246/15-ц (провадження

№ 61-904св18), у постанові від 04 березня 2019 року у справі

№ 234/18481/16-ц (провадження № 61-4083св18).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, необхідно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі: «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про скасування незаконних нарахувань та закриття рахунку відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний