Ухвала

21 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 501/125/17

провадження № 61-20201ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області, ОСОБА_1 про визнання розрахунків заборгованості неправомірними, їх скасування та визначення заборгованості за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області (далі - Кілійський РВ ДВС ГТУЮ Одеської області), ОСОБА_1 про визнання розрахунків заборгованості неправомірними, їх скасування та визначення заборгованості за аліментами.

Позов мотивовано тим, що Кілійським РВ ДВС ГТУЮ Одеської області неправомірно та безпідставно було здійснено розрахунки заборгованості позивача по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на утримання дружини на підставі заяви стягувача - ОСОБА_1 та наданих нею неналежних документів: копії інформаційного листа від 30 січня 2013 року. Указаний лист не містить посилання на будь-який контракт, не підтверджує роботу позивача моряком у компанії «Westеrn Geco» протягом періоду нарахування - 2015-2016 роки, не підтверджує суму його заробітної плати, не підтверджує факт отримання грошових коштів та не має ознак офіційного документа, оскільки не має ні підпису, ні печатки та інших необхідних реквізитів офіційного документу. Позивач вважав, що лист від 30 січня 2013 року та інші наявні у державного виконавця документи не давали йому підстав для здійснення розрахунків заборгованості за указаний період у визначеному ним розмірі , які позивач оскаржує.

ОСОБА_2 , з урахуванням уточнення позовних вимог, просив: визнати розрахунок заборгованості від 13 квітня 2016 року по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, в рамках зведеного виконавчого провадження № 49820231, складений Кілійським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області, неправомірним та скасувати; визнати розрахунок заборгованості від 15 квітня 2016 року по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 трирічного віку, в рамках зведеного виконавчого провадження № 49820231, складений Кілійським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області, неправомірним та скасувати; визнати розрахунок заборгованості від 24 листопада 2016 року по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, в рамках зведеного виконавчого провадження № 49820231, складений Кілійським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області, неправомірним та скасувати; визнати розрахунок заборгованості від 24 листопада 2016 року по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 трирічного віку, в рамках зведеного виконавчого провадження № 49820231, складений Кілійським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області, неправомірним та скасувати; визначити заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 трирічного віку.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року, залишеним без змін постановоюОдеського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано розрахунок заборгованості від 13 квітня 2016 року, складений Кілійським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області в межах зведеного виконавчого провадження № 49820231 по сплаті ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Визнано неправомірним та скасовано розрахунок заборгованості від 15 квітня 2016 року, складений Кілійським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області в межах зведеного виконавчого провадження № 49820231 по сплаті ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 трирічного віку.

Визнано неправомірним та скасовано розрахунок заборгованості від 24 листопада 2016 року, складений Кілійським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області в межах зведеного виконавчого провадження № 49820231 по сплаті ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Визнано неправомірним та скасовано розрахунок заборгованості від 24 листопада 2016 року, складений Кілійським РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області в межах зведеного виконавчого провадження № 49820231 по сплаті ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23 червня 2015 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 трирічного віку.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначення розміру заборгованості по аліментам відмовлено.

06 листопада 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами не було надано належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, які підтверджують систематичний перетин позивачем кордону, а також не прийнято до уваги документи, що підтверджують наявність можливості працювати моряком за кордоном та документи, у яких не заперечувався факт працевлаштування позивача за кордоном.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання розрахунків заборгованості неправомірними, їх скасування та визначення заборгованості за аліментами.

Отже, справа № 501/125/17 не є справою з ціною позову, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 501/125/17 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

ОСОБА_1 укасаційній скарзі вказує, що предметом розгляду справи є визнання розрахунків заборгованості недійсними, загальна сума яких складає 1 759 679,45 грн, а тому справа не є малозначною і судові рішення підлягають касаційному оскарженню. Проте ОСОБА_1 , з урахуванням частини шостої статті 19 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не обґрунтовано, чому судові рішення в справі підлягають касаційному оскарженню. Вказівка у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою нарішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області, ОСОБА_1 про визнання розрахунків заборгованості неправомірними, їх скасування та визначення заборгованості за аліментами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат