Справа № 308/3820/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 листопада 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судових засідань Боти О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради про позбавлення батьківських прав,

встановив:

04.04.2019 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської радипро позбавлення батьківських прав.

Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що з 2016 року ОСОБА_2 нехтує своїми батьківськими обов`язками по відношенню до трьох неповнолітніх дітей, народжених у шлюбі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не виявляє бажання приймати участь у їх вихованні, а також не бачив та не спілкувався з дітьми протягом вказаного часу.

Тож, з огляду на викладене, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітніх доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак від її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримуються.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, згідно з вимогами ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської радив судове засідання не з`явився. Однак, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, проти задоволення позову не заперечив, просив суд провести розгляд даної справи за відсутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2017 було розірвано.

Від даного шлюбу у них народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 відповідно.

Обґрунтовуючи вказаний позов, позивач вказує на те, що батько дітей ОСОБА_2 ухиляється від своїх батьківських обов`язків по їх вихованню, не бачив та не спілкувався з дітьми з 2016 року.

Вказана позиція позивача підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема:

довідкою, виданою дирекцією Чопської ЗОШ №2, згідно з якої батьківські збори у класі, де навчаються ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відвідує лише мати дітей ОСОБА_1 ;

довідкою від 03.08.2018, виданої у межах виконавчого провадження №55695627, відповідно до якої у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, яка станом на 01.08.2018 становить суму у 7870,97 грн.;

довідкою від 16.10.2019, виданої Ужгородським РВП ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, про неотримання аліментів ОСОБА_1 від ОСОБА_2 в період з 01.04.2018 по 30.09.2018.

Окрім того, з наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради №0315/1980 від 31.07.2018 вбачається, що орга опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років.

У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено факт свідомого ухилення ОСОБА_2 від виховання власних дітей, не підтримувати їх матеріально, ухиляючись від сплати аліментів, не бажання підтримувати з ними взаємовідносини тривалий час, вказане в своїй сукупності є достатнім для висновку суду щодо наявності ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та для задоволення даного позову.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання.

Таким чином, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4 - 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 - 259, 264, 265, 280 - 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180, 182, 191 СК України, ст. ЗУ «Про охорону дитинства», ст.3 Конвенції про права дитини, суд

ухвалив:

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) щодо дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768/сімсот шістдесят вісім/ грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов