Номер провадження: 22-ц/813/1194/19
Номер справи місцевого суду: 520/8308/15-ц
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Черевка П.М.,

суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Публічного акціонерного товариства «Неос Банк» про визнання договору недійсним, визнання дій правомірними; за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

15.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору №30/22-322/2012, укладеного 29.03.2012 року між ним і ПАТ «Банк Кіпру», про визнання факту припинення зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки, про визнання правомірними його дій щодо відмови виконувати зобов`язання за договором кредиту і договором іпотеки. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 29.03.2012 року він уклав кредитний договір з ПАТ «Банк Кіпру» і до лютого 2015 року у повному обсязі виконував свої зобов`язання за договором повертав кредитні кошти і сплачував відсотки. У лютому місяці 2015 року ОСОБА_1 отримав письмову вимогу від ПАТ «Неос Банк» щодо дострокового повернення кредиту. ОСОБА_1 вказував, що ПАТ «Альфа-Банк» про перевід права вимоги за кредитним та іпотечним договорами його не сповіщало, він, самостійно поцікавившись правовим статусом ПАТ «Неос Банк» та ПАТ «Банк Кіпру», вважає, що «Банк Кіпру» на момент укладання кредитного договору не мав відповідної реєстрації в Україні, тому у нього була відсутня ліцензія на ведення будь-яких банківських операцій, в тому числі і на видачу кредиту фізичній особі.

Посилаючись на положення ч.ч.1, 3, 5 ст.203 і ч.1 ст.215 ЦК України, ст.ст.11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», просив задовольнити позов.

11.08.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №30/22-322/2012 від 29.03.2012 року в сумі 141195,98 грн. Банк зазначав, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки 29.03.2012 року ОСОБА_1 і ПАТ «Банк-Кіпру» уклали кредитний договір на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 260000 грн. За умовами договору факторингу, укладеного 21 липня 2014 року, ПАТ «Неос Банк» (ПАТ Банк Кіпру» 16.07.2014 року змінило найменування на ПАТ «Неос Банк») відступило своє право вимоги за кредитним договором №30/22-322/2012 від 29.03.2012 року ПАТ «Альфа-Банк». 25.07.2014 року ПАТ «Неос Банк» направив на адресу ОСОБА_1 повідомлення про заміну кредитора і про наявну заборгованість за кредитним договором. Оскільки ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконує станом на 21.06.2015 року утворилась заборгованість на суму 141195,98 грн., де борг за тілом кредиту 126268,02 грн., заборгованість за відсотками 14927,96 грн. ПАТ «Альфа Банк» вимагає стягнути з позичальника заборгованість за кредитом.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 22.10.2015 року справи об`єднанні в одне провадження.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 26.12.2017 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Неос Банк» про визнання договору недійсним, про визнання дій правомірними - залишено без задоволення.

Позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 141195,98 грн., борг за кредитом 126268,02 грн., борг за відсотками 14927,96 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судовий збір в сумі 1411,96 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, ухвалення рішення без повного і всебічного з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції від 26.12.2017 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. В задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк»відмовити в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 13 листопада 2019 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без задоволення, і задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк», суд першої інстанції виходив з наступного.

За договором кредиту одна сторона-банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит у встановлений строк та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Кредитний договір є договором консенсуальним, платним, двосторонньо зобов`язальним. Вимоги до форми і порядку укладення кредитного договору передбачено у ст.1055 ЦК України, ст.6 Закону України від 12 липня 2001 р. «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Кредитний договір укладається між позичальником і кредитодавцем в письмовій формі і визначає взаємні зобов`язання стосовно суми кредиту, терміну його повернення, розміру та порядку сплати відсотків і не може змінюватися в односторонньому порядку. До умов кредитного договору належать об`єкти кредитування; розмір кредиту; умови його надання та погашення; процентні ставки за користування кредитом та порядок сплати процентів; умови здійснення банківського контролю за використанням коштів; способи забезпечення виконання зобов`язань клієнтом; перелік розрахунків та відомостей, необхідних для кредитування, строк їх надання клієнту; майнова відповідальність за порушення умов договору тощо.

29.03.2012 року ПАТ «Банк Кіпру» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір №30/22-322/2012 на умовах повернення, строковості, платності, цільового використання грошових коштів у сумі 260000 грн. При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов`язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

ПАТ «Банк Кіпру» виконав свої зобов`язання за договором кредиту і перерахував суму кредиту в повному обсязі на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Кіпру» (дані обставини не заперечувалися позивачем) та видав грошові кошти через касу банку позичальнику, що підтверджується випискою по особовому рахунку.

В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за договором кредиту 29.03.2012 року ПАТ «Банк Кіпру» і ОСОБА_1 уклали іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_1 надав Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70,9 кв.м., в тому числі житловою 41,5 кв.м., що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Одеської міськради 15.07.2009 року.

16 липня 2014 року ПАТ «Банк Кіпру» змінило найменування та місцезнаходження на ПАТ «Неос Банк». За новою редакцією статуту ПАТ «Неос Банк» є правонаступником ПАТ «Банк Кіпру». Зазначена інформація є загальнодоступною та оприлюднена на офіційному сайті банку.

21 липня 2014 року ПАТ «Неос Банк»» відступив ПАТ «Альфа-Банк» за договором факторингу №1 права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №30/22-322/2012, про що ПАТ «Неос Банк» направив позичальнику відповідне повідомлення.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує не повертає кредитні кошти відповідно до графіка погашення кредитної заборгованості додаток №1 до кредитного договору і не сплачує відсотки за користування кредитом у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 141195,98 грн., де борг за тілом кредиту складає 126268,02 грн. і заборгованість за відсотками 14927,96 грн. Досудову вимогу банку ОСОБА_1 залишив без уваги.

Відповідно до ст.ст.512, 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст.1079 ЦК України), тобто має ліцензію НБУ на провадження даної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

В силу ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.07.2014 року ПАТ «Неос Банк» направив на адресу ОСОБА_1 повідомлення (вих. №415681) про відступлення права вимоги за кредитним договором №30/22-322/2012 року ПАТ «Альфа-Банк» і в цьому повідомленні визначена грошова вимога: кредитна заборгованість 127957,94 грн., заборгованість за відсотками 2664,22 грн. В повідомленні зазначені усі банківські реквізити фактора.

21.07.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» на адресу ОСОБА_1 направив вимогу про досудове врегулювання спору і вдруге довів до відома позичальника про заміну кредитора, зазначивши, що позичальник залишив без уваги звернення банку з питань виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, тому банк виклав вимогу про дострокове повернення кредитних коштів і сплати відсотків у строк 30 днів з дати отримання досудової вимоги.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність належного повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором, про відсутність у ПАТ «Банк Кіпру» реєстрації як юридичної особи на території України та відсутність у банку відповідної ліцензії на ведення банківських операцій не містяться в матеріалах справи.

Не відповідають фактичним обставинам по справі і наданим документам доводи ОСОБА_1 щодо порушення банком положень ст.ст.11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та повну вартість кредиту, оскільки матеріали справи містять додатки №1 і №2 до кредитного договору №30/22-322/2012: графік погашення кредитної заборгованості в розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Надані до суду письмові докази копія кредитного договору і доданий до нього додаток щодо сукупної вартості кредиту та графік погашення кредиту, свідчать, що текст договору і додаток до нього, викладені в такій формі, що дають можливість отримати інформацію про умови кредитування. Не доведено позивачем належними і допустимими доказами свої доводи щодо неправильного розрахунку банком заборгованості за кредитом ухвала суду про призначення експертизи не виконана експертом з тих підстав, що ОСОБА_1 не виконав оплату експертних робіт. Не надано ОСОБА_1 на підтвердження квитанції про повернення кредитних коштів і сплату відсотків на виконання умов договору (не наведено розрахунків), тобто не доведено виконання зобов`язань за кредитом у повному обсязі.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції щодо залишення без задоволення позову про визнання договору недійсним, визнання дій правомірними; та задоволення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо порушення норм матеріального і процесуального права, неповного з`ясування обставин справи, то вони зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства, та на законність судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у рішенні повно відобразив обставини, які мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи викладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи та їм була надана відповідна правова оцінка, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення немає.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права в зв`язку з чим, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.374, ст.ст.375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.11.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду П.М. Черевко

А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький