Ухвала

Іменем України

14 січня 2019 року

м. Київ

справа № 752/16829/18

провадження № 61-31 ск 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д.Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович, ОСОБА_6, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим Вячеславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 30 серпня

2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4, на підставі виконавчого напису № 2259 від 17 квітня

2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д. О. про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк». В обґрунтування заяви зазначала про те, що у разі задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, виконання такого рішення може бути ускладненим або унеможливленим, оскільки майно може бути продано приватним виконавцем з покладенням на неї (позивача) виконавчого збору.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_4 задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 2259 від 17 квітня 2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д. О. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 до розгляду справи по суті.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року залишено без змін.

У січні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду подана касаційна скарга акціонерного товариства «Укрсоцбанк», в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтю 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК Українивстановлено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 6 частиною першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, підпунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, районний суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що є підстави для забезпечення позову і обраний вид забезпечення буде співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами є наявність дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Доводи касаційної скарги не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки апеляційний суд при дослідженні матеріалів справиобґрунтовано, повно та всебічно перевірив доводи та докази, вірно прийшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу районного суду без змін.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду

від 05 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович, ОСОБА_6, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим Вячеславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д. Д. Луспеник

Б. І.Гулько

Ю. В. Черняк