Справа № 2-1783/2009 Головуючий у 1 інстанції: Курилець А.Р.
Провадження № 22-ц/811/100/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Львів

Справа № 2-1783/2009

Провадження № 22-ц/811/100/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Галицького районного суду м.Львова від 22 червня 2009 року

у справі

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/9723/82/56771 від 15 квітня 2008 року в розмірі 24 183, 38 доларів США, що по курсу НБУ становить 184199 грн. 97 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 1700 грн судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Рішення суду оскаржує з мотивів неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильності установлення обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення права відповідача на подання доказів з причини неповідомлення про розгляд справи, неправильного дослідження доказів та їх оцінки, не доведення та необгрунтування розміру заборгованості.

Зазначає, що судом не з`ясовано та не встановлено, якими Правами наділений Позичальник (Відповідач) у кредитному договорі №014/9723/82/56771 від 15.04.2008. Даний договір укладений на 10 років, отримані кошти Відповідач витратила за цільовим призначенням для закупівлі сільськогосподарського техніки для зайняття відповідною діяльністю. Це Відповідачу (Кредитору) було відомо. Через одностороннє стягнення повної суми кредиту з відповідними процентами, пенею (через рік дії кредитного договору), з неінформування Відповідача (Позичальника) про свої наміри це призвело до грубого порушення Позивачем (Кредитором) умов даного договору та нанесення Позичальнику збитків.

У мотивувальній частині заочного рішення Галицького районного суду м. Львова у справі № 2-1783 від 22.06.2009 зазначено, що згідно п. 9.1 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником кредиту у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум належних до сплати. Проте судом не взяв до уваги пункти 9.2- 9.2.9 договору, де наведені чіткі критерії, що відноситься до невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Зокрема згідно п. 9.2. кредитор вправі пред`явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту лише у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 днів строків погашення кредиту або у випадку порушення цих строків менш ніж на 30 днів, але більше трьох раз протягом останніх 12 місяців. Далі у п. 9.2.1 договору - це порушення умов цільового використання кредиту, у п.9.2.2 - порушення вимог щодо укладення договору іпотеки тощо.

Також звертає увагу, що в заочному рішенні відсутні обгрунтування, які саме критерії Відповідачем (Позичальником) порушено, що стали причиною дострокового стягнення всієї суми кредиту з процентами та пенею. Вони судом взагалі не досліджувались.

В рішенні Галицького районного суду м. Львова від 22.06.2009 у справі № 2-1783 відсутні дані, які б вказували на ту обставину, що Відповідач отримувала вимогу про дострокове повернення грошових коштів чи усунення відповідних порушень.

Позивачем також не надано інших доказів, крім розрахунку, на підтвердження розміру зазначеної заборгованості. Проте суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги, не перевірив відповідність вимог Позивача наданим ним доказам, що призвело до ухвалення рішення, висновки якого не відповідають обставинам справи і є підставою для його скасування за ст. 309 ЦПК України в редакції 2004 року, який діяв на час ухвалення рішення.

Вважає, що зазначена сума заборгованості 24183,38 доларів США, за курсом НБУ 184199 грн. 97 коп. є незаконна і перебільшена.

Водночас, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 533 Цивільного кодексу України - грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Строки платежів визначені у графіку погашення кредиту. Остання дата платежу - 15.04.2018 року.

Таким чином судом при постановленні рішення мало бути враховано, що кінцевим днем платежу за кредитом є 15.04.2018 та гривневим еквівалентом іноземної валюти має бути визначена сума за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, тобто станом на 15.04.2018, а не розмір боргу в доларах США станом на 29.05.2009 рік та гривневого еквіваленту даної суми на 22.06.2009, чого не було зроблено, чим грубо порушено вимоги ст. 533 ЦК України.

Просить заочне рішення Галицького районного суду м.Львова від 22 червня 2009 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі. (а.с. 93-94)

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 15 квітня 2008 року міжВідкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №014/9723/82/56771 .

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 24000,00 доларів США терміном до 15.04.2018 року зі сплатою 14% річних, що свідчить про те відповідачка була обізнаний про суму кредиту, відсотків по кредиту умови кредитування.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 не виконувала умови кредитного, тому у відповідності до поданого розрахунку у неї утворилась заборгованість станом на 29.05.2009р. в розмірі 24183,38доларів США.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Такий висновок відповідає правовому висновку викладеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530,629 ЦК ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками. Гроші є речами визначеними родовими ознаками, оскільки є замінними.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 не виконувала умови кредитного, тому у відповідності до поданого розрахунку у неї утворилась заборгованість станом на 29.05.2009р. в розмірі 24183,38доларів США, з яких 20178,31 доларів США заборгованість по поверненню за кредитом, 1729,79 доларів США заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 2275,28 доларів США пеня.

Згідно п. 9.1 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником кредиту у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум належних до сплати

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов підставний у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором відповідачкою.

Районний суд, встановивши, що між сторонами було укладено кредитний договір та відповідачка неналежним чином виконує його умови, дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог банку.

При цьому суд вважав доведеним розмір заявленої заборгованості, оскільки вона підтверджена наданим банком розрахунком, який обґрунтований наявними у справі доказами, оформлений належним чином, здійснений згідно умов кредитного договору в межах заявлених позовних вимог.

У відповідності до вимог ст..76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовуВідкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/9723/82/56771 від 15 квітня 2008 року в розмірі 24 183, 38 доларів США, що по курсу НБУ становить 184199 грн. 97 коп.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України (у редакції від 18.03.2004) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Колегія суддів вважає, що відповідач не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи та не брав участі у розгляді справи

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази щодо повідомлення відповідачки ОСОБА_2 про розгляд справи 22 червня 2009 року, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.3 ч.3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Заочне рішення Галицького районного суду м.Львова від 22 червня 2009 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким позов Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/9723/82/56771 від 15 квітня 2008 року в розмірі 24 183, 38 доларів США, що по курсу НБУ становить 184199 грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 1700 грн судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2019р.

Головуючий

Судді