ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1004/19 Справа № 183/2018/17 Суддя у 1-й інстанції - Парфьонова Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2018 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору товариства з обмеженою відповідальністю "Профіль України" про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ПАТ "Банк Кредит Дніпро" звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ "Профіль України" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову посилаючись на те, що 21 липня 2009 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Профіль України» укладено кредитний договір № 210709-КЛН, згідно та на умовах якого Банк відкрив ТОВ «Профіль України» відновлювальну кредитну лінію в національній валюті України з лімітом кредитування, а ТОВ «Профіль України» зобов'язався повернути кредити, отримані в межах кредитної лінії, не пізніше 10 червня 2014 року та сплатити проценти за користування кредитами. Банк виконав свої зобов'язання та надав грошові кошти у загальному розмірі 35 000 000,00 грн. Однак, в порушення умов п. 1.1. Кредитного договору, ТОВ «Профіль України» не виконав свої зобов'язання, внаслідок чого заборгованість за тілом кредиту та відсотками станом на 03 квітня 2017 року становить 43 567 123,29 грн., яка складається з: суми кредиту - 25 000 000,00 грн., суми відсотків 18 567 123,29 грн.

Того ж дня, з метою забезпечення вимог ПАТ «Банк Кредит Дніпро» за кредитним договором, між ОСОБА_3 та Банком укладено Договір іпотеки № 210709-І/1, за яким забезпечуються всі вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 210709-КЛН від 21 липня 2009 року із всіма змінами та доповненнями до нього. Предметом іпотеки є земельні ділянки загальною площею 57,5151 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкова справа відкрита у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. Його дружина - ОСОБА_1 прийняла все спадкове майно, що залишилося після смерті чоловіка ОСОБА_3, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала. Інші спадкоємці відмовилися від права на прийняття частки у спадщині. ПАТ «Банк Кредит Дніпро» раніше зверталося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, але в ході розгляду справи Банку стало відомо, що ОСОБА_3 помер та провадження у справі було закрито. Після з'ясування означених обставин, ПАТ «Банк Кредит Дніпро» звернувся із заявою в порядку ст. 1281 ЦК України про пред'явлення вимог до спадкоємців померлого ОСОБА_3

Враховуючи викладене, просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 210709-І/1 від 21.07.2009 року на земельні ділянки, які у порядку спадкування належать ОСОБА_1, шляхом продажу такого майна з публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із встановленням початкової ціни реалізації предмета іпотеки у розмірі 12 969 520,00 грн. без ПДВ; передати предмет іпотеки в управління ПАТ "Банк Кредит Дніпро" на період до моменту його продажу; надати ПАТ "Банк Кредит Дніпро" право на укладення у відповідності до вимог чинного законодавства усіх необхідних договорів, пов'язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2018 року позов задоволено частково.

З метою часткового, у сумі 12 969 520 грн. 00 коп. погашення заборгованості ТОВ «Профіль України» перед ПАТ«Банк Кредит Дніпро» за кредитним договором № 210709-КЛН від 21 липня 2009 року, яка станом на 03 квітня 2017 року складає загальну суму у розмірі 43 567 123,29 грн., в тому числі: заборгованість за наданим кредитом - 25000000,00 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 18567123,29 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 210709-І/1 від 21 липня 2009 року на певний перелік земельних ділянок, шляхом продажу такого майна з публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із встановленням початкової ціни реалізації предмета іпотеки у розмірі 12 969 520 гривень без ПДВ.

Надано ПАТ «Банк Кредит Дніпро» право на укладення у відповідності до вимог чинного законодавства усіх необхідних договорів, у тому числі, але не виключно: договорів найму, оренди, суборенди, договорів, пов'язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмету іпотеки, з правом ПАТ «Банк Кредит Дніпро» діяти без довіреності, підписання документів на умовах, які будуть визначені на розсуд ПАТ «Банк Кредит Дніпро», реалізації інших прав, необхідних для управління майном.

В решті позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» витрати по сплаті судового збору в розмірі 194 542 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 липня 2009 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Профіль України» укладено кредитний договір № 210709-КЛН(т.1, а.с.49-55). Згідно з п. 1.1. Кредитного договору Банк на умовах цього договору відкрив ТОВ «Профіль України» відновлювальну кредитну лінію в національній валюті України з лімітом кредитування, а ТОВ «Профіль України» зобов'язався повернути кредити, отримані в межах кредитної лінії, не пізніше 10 червня 2014 року та сплатити проценти за користування кредитами, на умовах передбачених цим договором.

Банк виконав свої зобов'язання та надав грошові кошти у загальному розмірі 35 000 000,00 грн. відповідно до умов договору (т.1, а.с.43-48). Однак, в порушення умов п. 1.1. Кредитного договору, ТОВ «Профіль України» не виконав свої зобов'язання, внаслідок чого заборгованість за тілом кредиту та відсоткам станом на 03 квітня 2017 року становить 43 567 123,29 грн., яка складається з: суми кредиту - 25 000 000,00 грн., суми відсотків 18 567 123,29 грн. (т.1, а.с.41-42).

21 липня 2009 року з метою забезпечення вимог ПАТ «Банк Кредит Дніпро» за Кредитним договором, між ОСОБА_3 та Банком укладено Договір іпотеки № 210709-1/1 (т.1, а.с.83-84, т.2, а.с.195-201).

В наступному до Договору іпотеки внесено зміни шляхом укладання додаткових договорів, договорів про зміну до Іпотечного договору (т.1, а.с.85, 86, 87, 88-95, т.2, а.с.202-203, 204, 205, 206, 207-214).

Згідно з п. 1.1. Договору іпотеки (в редакції Договору № 101212) Іпотекою за цим договором забезпечуються кожна та всі з вимог Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 210709-КЛН від 21 липня 2009 року із всіма змінами та доповненнями до нього. Відповідно до п. 1.3. Договору іпотеки, предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобов'язань позичальника є земельні ділянки загальною площею 57,5151 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

За змістом даного договору, Іпотекодержатель має право: у випадку виникнення права звернення стягнення (у тому числі достроково) на Предмет іпотеки реалізувати його відповідно до чинного законодавства України та цього Договору (п.3.1.4); у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником положень Кредитного договору та/або невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов цього Договору, одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця (п.3.1.7); звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані (п.3.1.8.1).

За п.8.5 Договору іпотеки, цей Договір зберігає силу, якщо заставлене майно переходить у власність іншої особи, або якщо Іпотекодержатель уступить вимогу, забезпечену іпотекою, іншій особі, або Позичальник переведе за згодою Іпотекодержателя борг, який виник із забезпеченої іпотекою вимоги, на іншу особу.

Матеріали справи свідчать, що право власності на спірні земельні ділянки належали Іпотекодавцю на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки (т.1, а.с.96-179, 182-210).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (т.1, а.с.17).

Спадкова справа відкрита у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. Його дружина - ОСОБА_1 (т.1 а.с.22) прийняла все спадкове майно, що залишилося після смерті чоловіка ОСОБА_3 Інші спадкоємці: за заповітом та законом - ОСОБА_6, за законом - ОСОБА_7 відмовилися від права на прийняття частки у спадщині. При цьому, ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину майна, належного померлому, однак свідоцтво про право на спадщину на майно, що є предметом іпотеки станом на день розгляду справи не отримала (т.1, а.с.19-21, т.2, а.с.10-103).

Також, матеріали справи свідчать, що 15 липня 2016 року та 16 березня 2017 року позивач звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою в порядку ст. 1281 ЦК України про пред'явлення вимог до спадкоємців померлого ОСОБА_3 (т.2, а.с.124-125, 158-161).

20 березня 2017 року листом нотаріуса позивача повідомлено про прийняття заяви та про те, що спадкоємців буде повідомлено про подання заяви (т.2, а.с.126).

В матеріалах справи відсутні відомості щодо виконання спадоємицею ОСОБА_1 вимог ПАТ «Банк Кредит Дніпро» як кредитора.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку щодо передачі йому предмету іпотеки в управління, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що матеріали справи свідчать, що цільове призначення спірних земельних ділянок є - для ведення особистого селянського господарства, тобто ділянки є землями сільськогосподарського призначення, а суду не надано доказів на підтвердження того, що позивач за видом своєї діяльності наділений правом на ведення товарного сільськогосподарського виробництва, враховуючи те, що позивач не входить до кола суб'єктів, визначених ст.22 ЗК України, яким може бути надана в користування земля сільськогосподарського призначення.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що у ТОВ «Профіль України» виникла заборгованість перед банком за кредитним договором, який був забезпечений договором іпотеки, укладеним з ОСОБА_3, після смерті якого, його дружина - ОСОБА_1 прийняла все спадкове майно, в тому числі земельні ділянки, що були предметом договору іпотеки.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та в ст. 1269 ЦК України.

Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Разом з тим суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що:

по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця;

по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов'язань, зокрема примусове виконання обов'язку в натурі (пред'явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором).

Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку.

Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред'явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно.

Вказаний правовий висновок також викладено у Постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року справа № 645/3265/13-ц.

За таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, тому позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не можуть бути задоволені.

Відповідно і не можуть бути задоволені вимоги позивача про надання ПАТ «Банк Кредит Дніпро» права на укладення у відповідності до вимог чинного законодавства усіх необхідних договорів, у тому числі, але не виключно: договорів найму, оренди, суборенди, договорів, пов'язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмету іпотеки, з правом ПАТ «Банк Кредит Дніпро» діяти без довіреності, підписання документів на умовах, які будуть визначені на розсуд ПАТ «Банк Кредит Дніпро», реалізації інших прав, необхідних для управління майном.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в задоволеній частині та в частині стягнення з відповідачки судового збору скасувати та ухвалити нове в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, ПАТ «Банк Кредит Дніпро» не позбавлено права звернутись до суду з позовом про захист своїх прав, обравши спосіб захисту, передбачений законом.

В решті рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2018 року в частині задоволених позовних вимог публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору товариства з обмеженою відповідальністю "Профіль України" про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" витрат по сплаті судового збору у розмірі 194542,80 грн. - скасувати.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору товариства з обмеженою відповідальністю "Профіль України" про звернення стягнення на предмет іпотеки в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та надання ПАТ «Банк Кредит Дніпро» права на укладення у відповідності до вимог чинного законодавства усіх необхідних договорів - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко