ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 646/2838/19

провадження № 22-ц/818/5028/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Піддубного Р.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Сидорчук М.О.,

сторони справи:

заявник приватне підприємство «Стройряд»,

стягувач публічне акціонерне товариство «УкрСоцбанк»,

боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківметал-2»,

заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Родін Геннадій Вікторович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу приватного підприємства «Стройряд» на ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова, постановлену 30 серпня 2019 року у складі судді Єжова В.А.,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року приватне підприємство (ПП) «Стройряд» звернулося до суду із заявою, у якій просило замінити стягувача - публічне акціонерне товариство (ПАТ) «УкрСоцбанк» у виконавчому провадженні (ВП) № 55893980 щодо примусового виконання виконавчого напису № 281, виданого 18.01.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., про звернення стягнення на майно, зазначене в договорі застави № 805/13/18-5/7-273 від 27.03.2007, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрованому в реєстрі за № 733, його правонаступником Приватним підприємством «Стройряд».

Заява мотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича перебуває ВП № 55893980 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. про стягнення з боржника, товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Харківметал-2», на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 50 676 грн 90 коп. Тридцятого серпня 2018 року між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Крело-аверс» був укладений нотаріально посвідчений договір факторингу № 009-F/18-USB, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «Кредо-аверс» перейшло право грошової вимоги за договором застави майна № 805/13/18-5/7-273 від 07.03.2007, укладеним між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ЗАТ «Харківметал-2». В цей же день ТОВ «Фінансова компанія «Кредо-аверс» та ПП «Стройряд» уклали договір відступлення прав за договором застави майна, відповідно до якого ПП «Стройряд» набуло право вимоги за договором застави майна № 805/13/18-5/7-273 від 07.03.2007.

Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 30 серпня 2019 року провадження у справі за заявою ПП «Стройряд» закрите через те, що заява підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ПП «Стройряд», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявник вже звертався до адміністративного суду з аналогічною заявою. Проте ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2019 року ПП «Стройряд» було відмовлено у відкритті провадження через те, що заява про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, у квітні 2019 року ПП «Стройряд» звернулося до Червонозаводського районного суду м. Харкова із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса (а.с. 1-3).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст.19 ЦПК України).

Відповідно до пункту третього частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема - виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 цього Закону, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, що звернулися з поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі.

У разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС України.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 264 КАС, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Викладені правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17 (провадження №11-1172апп18) та постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справа №822/1659/18 (адміністративне провадження №К/9901/63678/18).

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заява ПП «Стройряд» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, у статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

В апеляційній скарзі ПП «Стройряд» зазначало, що зверталося з аналогічною заявою до Харківського окружного адміністративного суду, який 5 квітня 2019 року відмовив у відкритті провадження у справі № 520/3365/19 з огляду на те, що спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства (а. с. 109-110). При цьому заявнику встановлено строк п`ятнадцять днів з дня її проголошення для подачі апеляційної скарги.

ПП «Стройряд» направило Червонозаводському районному суду м. Харкова аналогічну заяву про заміну сторони виконавчого провадження 10 квітня 2019 року (а.с. 96), що була отримана судом 23 квітня 2019 року (а.с. 1-3). В цей же день заява була розподілена головуючому судді (а.с. 97).

Суд, не здійснивши жодних передбачених законом дій щодо розгляду заяви в установлений законом строк, виніс оскаржувану ухвалу про закриття провадження за заявою ПП «Стройряд» 30 серпня 2019 року, тобто через чотири місяці після отримання заяви.

ПП «Стройряд» пропустило строки на оскарження ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2019 року в апеляційному порядку з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Оскільки адміністративний суд відмовив ПП «Стройряд» у відкритті провадження у справі за аналогічною заявою про заміну сторони виконавчого провадження, то з огляду на вимоги частини п`ятої статті 170 КАС України заявник не зможе реалізувати його право на доступ до суду за правилами адміністративного судочинства.

У пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії», заява № 36760/06, § 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами.

У рішенні від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України» (заяви № 7714/06 та № 23654/08) ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду України розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади. Крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27, 28, 38?40).

У рішенні від 01 грудня 2011 року у справі «Андрієвська проти України» (заява № 34036/06) ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд України відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України. Натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (§ 13, 14, 23, 25, 26).

У рішенні від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» (заява № 52013/08) ЄСПЛ встановив, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції, через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§ 116, 119, 122?125).

У рішенні від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» (заява № 55339/07) ЄСПЛ зробив висновок, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18?24).

Колегія суддів уважає, що прийняття 30 серпня 2019 року Червонозаводським районним судом міста Харкова оскаржуваної ухвали про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства, а також постановлення 5 квітня 2019 року Харківським окружним адміністративним судом ухвали про відмову у відкритті провадження у справі № 520/3365/19, яку ПП «Стройряд» не може оскаржити в апеляційному порядку через тривалий пропуск строку не з власної вини, поставили під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права заявника на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

З огляду на існування юрисдикційного конфлікту та імперативний припис частини п`ятої статті 170 КАС України колегія суддів уважає, що ця справа має бути розглянута за правилами цивільного судочинства виключно і лише тому, що заявнику має бути забезпечений доступ до правосуддя, що включає і розгляд скарги по суті, навіть в іншому, ніж це передбачено законом, судочинстві, оскільки перешкоди до розгляду у належному, адміністративному, судочинстві виникли у зв`язку з процесуальною діяльністю суду.

Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 243/5078/17 (провадження № 14-393цс18), від 12 грудня 2018 року у cправі № 490/9823/16-ц (провадження № 14-509цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 761/12676/17 (провадження № 14-516цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 766/10137/17 (провадження № 14-658цс18).

Тому апеляційна скарга ПП «Стройряд» підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції про закриття провадження скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Стройряд» задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 30 серпня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 листопада 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді Р.М. Піддубний

В.Б. Яцина