Справа № 713/1931/18
Провадження №2/713/42/19
16.01.2019 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилипюка І.В., з участю секретаря судового засідання Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
У позові вказувала, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований у с. Лукавці Вижницького району Чернівецької області по вул. Серафинецька, 16.
У належному їй житловому будинку зареєстроване місце проживання ОСОБА_2, яка є її невісткою, але фактично з її сином ОСОБА_5 не проживає, а також її онуків ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Зазначала, що відповідачі з 2014 року у вказаному житловому будинку по власній волі не проживають і їхні речі у ньому відсутні. Тобто даний житловий будинок не є місцем проживання відповідачів і вони втратили право на проживання у ньому.
Відповідачі у добровільному порядку не знімаються з реєстрації місця проживання за вказаною вище адресою, у зв'язку з чим спір у позасудовому порядку вирішити не можливо.
Посилаючись на ст.405 ЦК України просила визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в с. Лукавці Вижницького району Чернівецької області по вул. Серафинецька, 16.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. У разі неявки відповідачів щодо заочного рішення не заперечує.
У судове засідання відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зявилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання у порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини своєї неявки суду не повідомили та у встановлений судом строк відзив на позов не подали.
З письмової згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обємі з таких підстав.
Судом установлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в с. Лукавці Вижницького району Чернівецької області по вул. Серафинецька, 16, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САС №544255 від 30.09.2009 року та копією витягу Про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24044490 від 06.10.2009 року.
У житловому будинку, що розташований по вул. Серафинецька, 16 в с. Лукавці Вижницького району Чернівецької області зареєстровані: позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та з її згоди: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; невістка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3; онука - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4; онука - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області №589 від 14.09.2018 року та копіями з погосподарських книг вказаної сільської ради за період 2011-2018 років.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2014 року за зареєстрованим місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_6 не проживають, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14.09.2018 року, затвердженим головою Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області ОСОБА_6
На даний час позивач не може розпоряджатися належним їй на праві приватної власності житловим будинком, що розташований по вул. Серафинецька, 16 в с. Лукавці Вижницького району Чернівецької області, оскільки в ньому зареєстровані відповідачі.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Вказані положення закріплені також у ЦК України.
Так відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч.2,3 ст.156 ЖК Української РСР за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.
До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК Української РСР. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК Української РСР.
Відповідно до положень ч.2 ст.64, ч.1 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство.
У ч.4 ст.9 ЖК Української РСР зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Права членів сімї власника на користування жилим приміщенням урегульовані ст.405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, Суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, будучи колишніми членами сімї позивача, без поважних причин, понад один рік не проживають у житловому будинку за адресою: с. Лукавці, вул. Серафинецька, 16, Вижницького району Чернівецької області, належному ОСОБА_1 на праві приватної власності.
За вказаних обставин Суд вважає, що відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно визнати такими, що втратили право на користування вказаним житлом.
Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного суду не представлено.
На підставі викладеного Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають до задоволення.
На підставі викладено та ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.9, 71, 72, 150 ЖК Української РСР, ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 354 України, Суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право на користування житловим будинком в с. Лукавці, вул. Серафинецька, 16, Вижницького району Чернівецької області, належним на праві приватної власності ОСОБА_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Вижницький районний суд до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І. В. Пилип'юк