Справа № 323/2782/19
02.12.2019 м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Сабліної А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .
01 листопада 2006 року позивач зареєстрував у належній йому квартирі за вищевказаною адресою свого сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не проживає за спірною адресою з 2010 року. А 27 березня 2008 року - свого сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , який за дано адресою не проживає з 2011 року.
Ніякого зв`язку сторони по справі не підтримують, речей синів в квартирі немає. Крім того, ніякої участі в утриманні житла останні не приймають та ним не користуються, а також не бажають у добровільному порядку зніматися з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
Наявність реєстрації відповідачів у вищевказаній квартирі перешкоджає позивачу здійснювати право користування та розпорядження своїм майном, зокрема перешкоджає в оформленні субсидії.
Тому позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право, користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач у судове засідання не з`явився, просить справу розглянути без його участі, на задоволенні позову наполягає.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченого Пологівською товарною біржою «Агропром-Інвест» від 19.01.1999 року, реєстраційний номер ОН -ОЗ, реєстраційним посвідчення, видане Державним КП «Імпульс», технічним паспортом.
Крім того, згідно довідок центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Оріхіської міської ради Запорізької області №156 від 16.09.2019 року, №156 від 16.09.2019 року, №13-22/250 від 19.09.2019 року у належній позивачеві на праві приватної власності квартирі АДРЕСА_1 , дійсно зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_4 просив визнати своїх синів, відповідачів по справі такими, що втратили право користування жилим приміщенням у зв`язку з тим, що останні за зареєстрованою адресою не проживають, перешкоджають позивачу у користуванні та розпорядженні власністю.
Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Доказами, що відповідачі дійсно не проживають за спірною адресою є акт обстеження житлово-побутових умов проживання громадян №31 від 16.09.2019 року, на предмет проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , комісія у складі депутата Оріхівської міської ради Пакети Л.М. та сусідів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 встановила, що ОСОБА_5 не проживає за місцем реєстрації з 2010 року, а ОСОБА_6 - з 2011 року.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема у статті 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном.
Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Разом із цим згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.
Оскільки квартира перебуває у приватній власності,відповідачі не проживають за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин більш ніж рік, тому у власника є право, на підставі статті 405 ЦК України, визнати члена сім`ї таким, що втратив право на користування житлом.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає вирішенню питання судових витрат.
Керуючись ст.ст.12, 76, 81,82, 133, 141, 200, 245, 265 , 280-289 ЦПК, Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.405 Цивільного кодексу України, ст.ст.150, 156 Житлового кодексу України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право, користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, з урахуванням вимоги п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 грудня 2019 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В.Фісун