Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 408/1622/17
Провадження № 22-ц/810/44/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Коротенка Є.В., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

треті особи - Біловодська районна державна нотаріальна контора, Нижньобараниківська сільська рада Біловодського району Луганської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 06 грудня 2018 року, ухвалене у складі судді Рукаса М.С. в смт. Біловодськ Луганської області, повний текст рішення складено 11 грудня 2018 року,

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, треті особи - Біловодська районна державна нотаріальна контора, Нижньобараниківська сільська рада Біловодського району Луганської області,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, в обґрунтування якого вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_4, після її смерті він успадкував 1/3 частки земельної ділянки площею 5,9200 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Бараниківської сільської ради Біловодського району Луганської області.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько ОСОБА_5, після його смерті позивач дізнався, що будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1, та був у власності батька та матері, земельні ділянки для будівництва та ведення особистого господарства, які знаходяться за зазначеною адресою, успадковує його брат за заповітом. Отримати копію заповіту із Біловодської державної нотаріальної контори він не зміг, він не бачив самого тексту, про його існування йому стало відомо зі слів брата.

Позивач вважає, що його батько не складав такого заповіту. У нього з батьком були добрі відносини, він був обізнаний щодо життя родини та сім'ї, ні про які заповіти мова не йшла.

Після смерті батька позивачем була подана заява до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що підтверджує його намір прийняти спадок після смерті батька.

Позивач просив суд визнати заповіт складений ОСОБА_5 в Нижньобараниківській сільській раді на користь ОСОБА_3 на будинок за адресою: АДРЕСА_1, та земельні ділянки для ведення товарного виробництва недійсним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 06 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що судовим розглядом не встановлено обставин, передбачених ст. 1257 ЦК України, для визнання заповіту недійсним. Заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. Фактів підробки підпису у заповіті також в судовому засіданні встановлено не було, хоча суд намагався провести почеркознавчу експертизу, але це не надалося можливим через недостатність піддослідного матеріалу та через несплату послуг експерта позивачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Біловодського районного суду Луганської області від 06 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_2 вказує на те, що після смерті матері він, його брат відповідач по справі та батько ОСОБА_5 успадкували по 1/3 частці земельної ділянки площею 5,9200 га. Жодної відмови від спадщини у вигляді житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позивач не подавав до нотаріальної контори та навпаки для оформлення його частки в спадщині він надав довіреність відповідачеві. Позивач зазначив, що не зрозуміло як його батько прийняв спадщину у вигляді всього житлового будинку. Він був переконаний, що окрім 1/3 частини земельної ділянки він успадкував і 1/3 частину житлового будинку.

Також, позивач посилається на те, що судом першої інстанції йому відмовлено у задоволенні клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_6 Щодо свідка ОСОБА_7, то останній в судовому засіданні не допитувався, присягу не складав, його покази записані на аркуші паперу, учасники справи були позбавлені можливості задавати питання цьому свідку, тому суд необґрунтовано взяв ці покази.

Додатково ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції в рішенні посилається про несплату ним послуг експерта, проте позивач сплатив за послуги експерта, що підтверджується квитанцією.

(2) Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3, від імені якого діє представник ОСОБА_8, зазначає, що ОСОБА_5 за час життя за психіатричною та наркологічною допомогою жодного разу не звертався. Позивач не надав суду доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин. Рішення суду є законним та обґрунтованим.

Сторони в судове засідання не з'явилися про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановлені обставини про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть, виданого 15 серпня 2016 року Сумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області.

ОСОБА_5 є батьком позивача, про що свідчить копія свідоцтва про народження ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 жовтня 2012 року ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_4 1/3 частку земельної ділянки площею 5,9200 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Бараниківської сільської ради Біловодського району Луганської області. Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки земельної ділянки видано ОСОБА_3 та ОСОБА_5 27 лютого 2004 року.

ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_5 1/4 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки житлового будинку ще не видано, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 грудня 2016 року.

За повідомленням КЗ «Біловодська ЦРЛ» № 715 від 30 травня 2017 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1, померлий ІНФОРМАЦІЯ_4, за психіатричною та наркологічною допомогою до КЗ «Біловодська ЦРЛ» не звертався. На диспансерному обліку у лікаря-психіарта і нарколога не знаходився, даних про звернення за психіатричною та наркологічною допомогою немає.

Заповітом, складеним 20 березня 2008 року, ОСОБА_5 все його майно де б воно не було і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_3.

Відповідно до повідомлення Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області від 31 травня 2018 року, в журналі реєстрації нотаріальних дій Нижньобараниківської сільської ради за № 8 від 2008 року ведення секретарем сільської ради Луньковою Людмилою Іванівною 20 березня 2008 року було зареєстровано заповіт ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. ст. 1223,1234,1236,1247,1257 ЦК України, дійшов висновку, що під час розгляду справи не встановлено обставин, передбачених ст. 1257 ЦК України, для визнання заповіту недійсним. Заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. Фактів підробки підпису у заповіті також в судовому засіданні встановлено не було, хоча суд намагався провести почеркознавчу експертизу, але це не надалося можливим через недостатність піддослідного матеріалу та через несплату послуг експерта позивачем.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що рішення суд відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про сумнів позивача у належності заповідачу підпису на тексті заповіту суд вважає безпідставними, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, як це передбачено ст. 81 ЦПК України і є процесуальним обов'язком, що оскаржуваний заповіт не підписаний особисто заповідачем, що давало б підстави для визнання його недійсним.

Судом встановлено, що 20 березня 2008 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким все майно де б воно не було і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_3, який посвідчений секретарем Нижньобараниківської сільської ради Біловодського району Луганської області.

Як на підставу для визнання заповіту від 20 березня 2008 року, складеного ОСОБА_5,недійсним позивач посилається лише на те, що він вважає, що його батько не складав такого заповіту, підпис та рукописний текст на заповіті виконано не ОСОБА_5.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт,складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт,складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 14 серпня 2018 року у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертній установі Луганське НДЕКЦ МВС України, та на вирішення експерта поставлено питання: чи виконано підпис в графі «Підпис» та рукописний текст над зазначеною графою зі змістом «Заповіт прочитано мною вголос» в двох оригіналах заповіту, посвідченого 20 березня 2008 року реєстр № 7 Нижньобараниківською сільською радою Біловодського району Луганської області особисто ОСОБА_5?

22 серпня 2018 року та 13 вересня 2018 року Луганським НДЕКЦ МВС України на адресу суду направлялися клопотання експерта про надання матеріалів та уточнюючих даних, необхідних для проведення експертизи.

04 вересня 2018 року Біловодским районним судом Луганської області у розпорядження експерта направлялися реєстр та другий примірник оригіналу заповіту, складеного ОСОБА_5 Одночасно судом зазначалося, що відібрати та надати експериментальні зразки підпису не можливо через смерть ОСОБА_5

На виконання клопотання експерта Біловодским районним судом Луганської області 21 вересня 2018 року у розпорядження експерта надана архівна пенсійна справа ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в якій містяться вільні зразки підпису та почерку із зазначенням аркушів справи, які підлягають дослідженню.

У повідомленні Луганського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 17 жовтня 2018 року про неможливість проведення судової експертизи зазначається, що наданого порівняльного матеріалу недостатньо для проведення повното та об'єктивного дослідження та відповіді на поставлене запитання.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 04 березня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення судово-почеркознавчої експертизи відмовлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 особисто не підписував оспорюваний заповіт. При цьому судом встановлено, що заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, його зміст не викликає сумніву щодо волевиявлення заповідача, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що після смерті матері він, його брат відповідач по справі та батько ОСОБА_5 успадкували по 1/3 частці земельної ділянки площею 5,9200 га. Жодної відмови від спадщини у вигляді житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позивач не подавав до нотаріальної контори та навпаки для оформлення його частки в спадщині він надав довіреність відповідачеві, не зрозуміло як його батько прийняв спадщину у вигляді всього житлового будинку, є безпідставними, оскільки предметом позову у даній справі є визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_5, а зазначені вище обставини не входять до предмету доказування та не були предметом розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що серед допитаних свідків в судовому засіданні суд посилається як на доказ на покази свідка ОСОБА_7, який в судовому засіданні не допитувався, присягу не складав, його покази записані на аркуші паперу, учасники справи були позбавлені можливості задавати питання цьому свідку, не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року зазначено, що не можуть бути використані як показання свідків їх письмові пояснення, тому у відповідних випадках (наприклад, якщо пояснення

таких осіб мають значення для справи і допитати їх неможливо) вони

приймаються судом як письмові докази (стаття 64 ЦПК).

Як вбачається із матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_7 до суду були надані письмові пояснення щодо обставин справи, у зв'язку з неможливістю з'явитися до суду. Справжність підпису ОСОБА_7, який міститься на письмових поясненнях засвідчено секретарем виконавчого комітету Мусіївської сільської ради Міловського району Луганської області (Т.2 а.с. 30).

Отже, письмові пояснення ОСОБА_7, які містяться в матеріалах справи є письмовими доказами.

В статті 265 ЦПК України містяться вимоги до змісту рішення суду.

Рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

В описовій частині рішення зазначаються: 1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача; 2) заяви, клопотання; 3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

У мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

В описовій частині рішення суду зазначено, що «свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що приблизно в березні 2008 року до нього з проханням звернувся ОСОБА_5, щоб відвезти його в Нижньобараниківську сільську раду. Мету поїздки обумовив тим, що хоче скласти на свого сина ОСОБА_3 заповіт. Він погодився відвезти ОСОБА_5 до Нижньобараниківської сільської ради. В обумовлений день він приїхав за ОСОБА_5 додому в с.Зеликівка та вони поїхали в с.Нижньобараниківка. Приїхавши до с.Нижньобараниківка ОСОБА_5 пішов до сільської ради, де він знаходився приблизно годину. Коли ОСОБА_5 вийшов, то вони поїхали додому. По дорозі додому ОСОБА_5 розповів йому про складання ним заповіту на ім'я ОСОБА_3. На його питання чому заповіт не порівну між братами ОСОБА_3 та ОСОБА_7, ОСОБА_5 тільки махнув рукою, та виразився несхвально про ОСОБА_7. На його погляд ОСОБА_5 при складанні заповіту знаходився в адекватному стані та віддавав оцінку своїм діям.»

Однак, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні судом не допитувався. Викладені в описовій частині рішення суду пояснення ОСОБА_7 відповідають письмовим поясненням останнього, які містяться в матеріалах справи.

Отже, зазначення судом в рішенні про те, що свідок ОСОБА_7 надавав пояснення в судовому засіданні є опискою.

Крім того, зі змісту рішення суду першої інстанції не вбачається, що письмові покази ОСОБА_7 судом були взяті до уваги, та їм надавалася юридична оцінка.

Вказана описка не впливає на висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_6, чим порушується змагальність сторін, яка передбачена ст. 12 ЦПК України, не заслуговує на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч.2 статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначенов чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).

Посилаючись на відмову судом першої інстанції у задоволенні клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_6, позивач в апеляційній скарзі не зазначив, які обставини, які мають значення для справи, могли бути з'ясовані судом при повторному допиті свідка ОСОБА_6, або судом неправильно були встановлені обставини, які мають значення для справи внаслідок відмови у повторному допиті свідка.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зі змісту рішення суду першої інстанції не вбачається, що судом були взяті до уваги покази свідка ОСОБА_6, та їм надавалася юридична оцінка.

Із клопотанням про повторний допит свідка ОСОБА_6, як під час звернення до суду із апеляційною скаргою, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач не звертався.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд в рішенні посилається на несплату позивачем послуг експерта, однак послуги експерта були оплачені, що підтверджується квитанцією, не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування рішення суду.

Так, в рішенні суду зазначено про те, що фактів підробки підпису у заповіті також в судовому засіданні встановлено не було, хоча суд намагався провести почеркознавчу експертизу, але це не надалося можливим через недостатність піддослідного матеріалу та через несплату послуг експерта позивачем.

Разом з тим, у повідомленні Луганського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 17 жовтня 2018 року про неможливість проведення судової експертизи зазначається, що станом на 17.10.2018 року оригіналу квитанції за відшкодування вартості витрат на проведення судової експертизи не надходило. Наданого порівняльного матеріалу недостатньо для проведення повното та об'єктивного дослідження та відповіді на поставлене запитання.

Позивачем до апеляційної скарги надана ксерокопія квитанції від 24.09.2018 року про сплату ОСОБА_2 суми 900,48 грн. за почеркознавче дослідження, отримувач Луганський НДЕКЦ МВС України. Дана сума до сплати зазначена у повідомленні Луганського НДЕКЦ МВС України від 22.08.2018 року.

Таким чином, судом першої інстанції помилково зазначено в рішенні про несплату ОСОБА_2 вартості витрат на проведення судової експертизи.

Проте, неможливість проведення експертизи пов'язана з недостатністю наданого порівняльного матеріалу.

Отже, зазначення в рішенні суду про несплату позивачем послуг експерта, які були сплачені позивачем не є підставою для скасування рішення суду, так як це не призвело до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання заповіту недійсним з підстав його недійсності, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 березня 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Є.В.Коротенко

В.М. Луганська