КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2106/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року у складі судді Оксюти Т.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію.

Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідачем ОСОБА_4 була поширена відносно нього інформація, яка є неправдивою та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача як публічної, відомої людини, яка довгий час займала пост мера столиці України.

Посилаючись на те, що оскільки поширена відповідачем інформація була доведена до невизначеної кількості осіб, що склало у великого кола осіб негативний образ відносно ОСОБА_2, поставила під сумнів його сумлінність, добросовісність і відповідальне ставлення до своїх посадових обов'язків під час його перебування на посаді мера Києва, що призвело до завдання позивачу моральної шкоди, яка виразилась у перенесеному нервовому стресі, просив :

визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію, поширену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_4»;

зобов'язати ОСОБА_4 спростувати недостовірну та негативну інформацію, а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_6», яка була розповсюджена ІНФОРМАЦІЯ_1 року у той же спосіб, в який ним було поширено недостовірну та негативну інформацію, а саме розмістити інформацію на веб-сайті «http://news24ua.com» в мережі Інтернет протягом 10 календарних днів, після набрання законної сили рішенням суду по даній справі шляхом розміщення резолютивної частини судового рішення в даній справі із зазначенням, що розповсюджена ОСОБА_3 вищевказана інформація є недостовірною, і такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_2;

стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1000000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди за розповсюдження недостовірної інформації, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні позовних вимог, посилаючись на оціночний характер спростовуваного твердження, фактично, легалізував використання вказаної фрази засобами масової інформації і надалі, які тиражують і передруковують такий вислів у інтернет-просторі, адже оскаржуваним судовим рішенням було встановлено, що спростуванню таке твердження не підлягає.

Зазначав, що ОСОБА_2 є заслуженою людиною в українському суспільстві, був двічі обраним Київським міським головою та двічі народним депутатом України, являється заслуженим юристом України та почесним працівником прокуратури України, крім того, він має дуже багато нагород і подяк, що вказує на очевидну невідповідність у високій соціальній оцінці діянь позивача із висловлюваннями відповідача на його адресу.

Посилаючись визнання відповідачем фактичного характеру поширеної інформації, відсутність у вислові такого літературного прийому, як алегорія, позивач просить апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу, ОСОБА_3, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року на інтернет-ресурсі «News24UA» (ІНФОРМАЦІЯ_7 була розміщена стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_8».

У даній статті в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_9, була поширена відносно ОСОБА_2 інформація, наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_10».

Автором цієї статті є відповідач ОСОБА_4

Встановлено, що ОСОБА_8 в Україні є публічною особою - був депутатом Київської міської ради 2008-2009 р.р., народним депутатом України, членом фракції «Блок Леоніда Чернівецького», перебував на посаді мера Києва й відігравав певну роль у суспільстві.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що висловлювання відповідача є його особистою думкою та сформованим переконанням, не містять будь-яких фактичних неправдивих даних, не несуть будь-якого негативного навантаження і, відповідно, враховуючи контекст і характер застосованих мовних засобів та стилістичних прийомів, жодним чином не посягають на честь, гідність та ділову репутацію позивача, при тому, що позивач, будучи публічним діячем, повинен бути готовим до такого рівня уваги та критики до своєї особи, остільки межа такої критики щодо політичного особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні позовних вимог, посилаючись на оціночний характер спростовуваного твердження, фактично, легалізував використання вказаної фрази засобами масової інформації і надалі, які тиражують і передруковують такий вислів у інтернет-просторі, адже оскаржуваним судовим рішенням було встановлено, що спростуванню таке твердження не підлягає; що ОСОБА_2 є заслуженою людиною в українському суспільстві й висловлювання відповідача на його адресу вказує на невідповідність у високій соціальній оцінці діянь позивача, колегія суддів визнає такими, що не спростовують висновків районного суду про відсутність у висловлюваннях відповідача приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частин другої, третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

За правилами частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред'явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Згідно із частинами четвертою, сьомою статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя.

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі.

У статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації зазначено, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Суд першої інстанції правильно застосував наведені норми права та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки поширена відповідачем інформація про позивача є неприємною, однак вона не виходить за рамки суспільної моралі. Інформацію висловлено у формі, яка не принижує гідність, честь чи ділову репутацію, не носить характеру завідомо неправдивих відомостей, не є розповсюдженням завідомо неправдивої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 січня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: