Ухвала

29 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 466/2456/19

провадження № 61-20879ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія», яка підписана представником Ходиком Євгеном Максимовичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» (далі - ПАТ «СТ «Гарантія»), у якому просив стягнути з відповідача втрати від інфляції за період з березня 2016 року по лютий 2019 року у сумі 90 269,73 грн та 3% річних за користування коштами в сумі 19 558,46 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СТ «Гарантія» на користь ОСОБА_1 втрати від інфляції у розмірі 88 100,53 грн та 3% річних за користування коштами в сумі 19 558,46 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року змінено та викладено абзаци другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з ПАТ «СТ «Гарантія» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період з квітня 2016 року по 27 лютого 2019 року в сумі 87 201,84 грн та 3 % річних за користування коштами за період з 25 березня 2016 року по 27 лютого 2019 року в сумі 19 041,42 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ПАТ «СТ «Гарантія» засобами поштового зв`язку подало 19 листопада 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Ходиком Є. М., на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, зменшивши розмір інфляційних втрат та 3% річних.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 466/2456/19 становить 109 828,19 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 466/2456/19 є малозначною у силу вимог закону.

ПАТ «СТ «Гарантія» у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування положень частини другої статті 625 ЦК України в сукупності із частиною четвертою статті 636 ЦК України та з урахуванням положень частини четвертої статті 82 ЦПК України. Проте ПАТ «СТ «Гарантія» не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Окрім цього, ПАТ «СТ «Гарантія» у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, проте оскаржується також згідно підпункту в пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки має виняткове значення для особи, яка подає касаційну скаргу. Проте ПАТ «СТ «Гарантія» не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення для страхової компанії цієї справи.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для ПАТ «СТ «Гарантія».

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ПАТ «СТ «Гарантія» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити приватному акціонерному товариству «Страхове товариство «Гарантія» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат