Провадження № 2/201/3334/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

02 грудня 2019 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого - судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2019р. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі ПАТ «НАСК «Оранта») звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 (колишнє прізвище та ім`я - ОСОБА_2 ) про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування (а.с. 2 - 4).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумової О.С. від 04.10.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. 24).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між 28.07.2016р. між ПАТ «НАСК «Оранта» і ОСОБА_3 укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії УБ № 1129500, предметом якого є страхування автомобіля «Fiat Cinquecento», державний номерний знак НОМЕР_1 .

22.09.2016р. о 09 год. 30 хв. на вул. В. Дубініна в м. Дніпрі сталася ДТП за участю транспортного засобу BA3-21013, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб «Fiat Cinquecento, державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2016р. по справі № 201/13885/16-п ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням штрафу.

22.09.2016р. ОСОБА_3 звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування. Страховою компанією здійснений розрахунку суми страхового відшкодування і виплачене страхове відшкодування ОСОБА_3 в розмірі 17 936,28 грн.,що підтверджується платіжним дорученням.

Позивач, посилаючись на норми ст. 27 Закону України «Про страхування» просив суд стягнути з ОСОБА_1 у порядку зворотної вимоги витрати на сплату страхового відшкодування в 17 936,28 грн., компенсувати витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача Іванова О.В. (діє на підставі довіреностей від 08.04.2019р. а.с. 11) в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 28, 29).

Відповідач в судові засідання, призначені на 04.11.2019р. і 02.12.2019р. повторно не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 23, 30, 31).

Окрім того, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України судом на офіційному сайті «Судова влада України» було розміщене оголошення про виклик відповідача в судове засідання на 02.12.2019р., на яке відповідач також не відреагував (а.с. № 34).

З урахуванням положень п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату та час слухання справи.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Як встановлено судом, 28.07.2016р. між ПАТ «НАСК «Оранта» і ОСОБА_3 укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії УБ № 1129500 строком дії з 31.07.2016р. і до 30.07.2017р., предметом якого є страхування автомобіля «Fiat Cinquecento», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , на підставі якого страховик зобов`язався компенсувати ОСОБА_3 пошкодження або знищення указаного автомобіля у ДТП.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_4 22.09.2016р. о 09 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 , в районі буд. № 45 по вул. В. Дубініна в м. Дніпрі, перед початком руху, перестроюванням та зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Фіат», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалася ліворуч у попутному напрямку. Своїми діями ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2016р. по справі № 201/13885/16-п, яка набрала законної сили 21.11.2016р., ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення і її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням штрафу (а.с. 18).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою і не підлягає доведенню.

03.10.2016р. ПрАТ «НАСК «Оранта» здійснений розрахунок страхового відшкодування згідно з п. 9.7 договору, складений страховий акт, відповідно до якого прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 17 936,28 грн. (18 446,28 грн. вартості відновлювального ремонту 510,00 грн. франшизи) (а.с. 19).

У зв`язку з чим відповідно до умов договору страхування ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодувало ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Fiat Cinquecento» в сумі 17 936,28 грн., що підтверджено платіжним дорученням від 04.10.2016р. та додатком до договору (а.с. 20).

15.03.2019р. ПАТ «НАСК «Оранта» звернулося до відповідача із претензією про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в сумі 17936,28 грн. Проте вимоги претензії на час звернення до суду із цим позовом відповідачем залишені без реагування (а.с. 40).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» визначено, що страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).

Згідно зі ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»).

Предметом позову є вимога про відшкодування страхової виплати у розмірі 17936,28 грн.

Учасники справи мають декілька зобов`язань, зокрема: 1) договірне зобов`язання між позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування; 2) деліктне зобов`язання між потерпілим та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП.

На виконання договору добровільного майнового страхування позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 17936,28 грн. Відповідальною особою за відшкодування завданих збитків є відповідач ОСОБА_1 (колишнє прізвище та ім`я - ОСОБА_2 ), тому позивач, враховуючи те, що вина останнього у настанні ДТП встановлена, з метою захисту порушеного права звернувся лише до нього з цим позовом.

Цивільним кодексом України передбачено, що зворотня вимога може бути заявлена у вигляді регресу (ст. 1191 ЦК України) або у вигляді суброгації ( ст. 993 ЦК України).

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таке ж положення закріплено у ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 26 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК України.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені повністю, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 921,00 грн. (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 979, 980, 993 ЦК України, ст.ст. 1. 5, 10, 27 Закону України «Про страхування», Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 128-131, 141, ч.4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (колишнє прізвище та ім`я - ОСОБА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в порядку регресу суму у розмірі 17936,28 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять шість тисяч 28 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (колишнє прізвище та ім`я - ОСОБА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Рішення суду відповідно до положень ст. 289 ЦПК України набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.С. Наумова