РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/7807/18

Провадження № 22-ц/4815/1471/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач -Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 серпня 2019 року в складі судді Смолій Д.Л., проголошене в м. Рівне,

в с т а н о в и в:

АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 відповідно до підписаної заяви № б/н від 18.11.2007 року отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

В зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором станом на 31.03.2018 року утворилася заборгованість в розмірі 22423,4 грн. заборгованості, яка складається з 2901,08грн. - тіло кредиту, 17978,35 грн. - відсотки за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1043,97грн. - штраф (процентна складова).

З наведених підстав, АТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 423,4грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 серпня 2019 року позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 18.11.2007 року, яка станом на 31.03.2018 року складається із 2901,08грн. тіла кредиту. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки, надані позивачем, витяг з тарифів з обслуговування кредитних карток "Універсальна" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а відтак відсутні підстави вважати, що саме ці тарифи та умови є складовою частиною кредитного договору, який укладався відповідачем, то позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентах за користування кредитом і штрафах задоволенню не підлягають.

Однак, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, а також, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 2901,08 грн.

У поданій апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення відсотків і штрафу в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах і Тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, а також про не укладення договору, так як суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

В даному випадку відповідач, підписавши анкету-заяву, яка місить істотну умову -сплату процентів 3% в місяць, користуючись коштами та, здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Місцевим судом не прийнято до уваги довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка Універсальна" 30 днів пільгового періоду, згідно якої сторони погодили умови кредитування, а саме: тип картки та кредитної лінії, валюту рахунку, базову відсоткову ставку, розмір щомісячного платежу, строк внесення щомісячних платежів, нарахування пені та штрафу за порушення строків платежів.

Вважає, що з урахуванням наявності в матеріалах вказаної довідки, та обізнаності останнього з умовами кредитування правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17, застосуванню не підлягають.

З покликанням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 19.09.2019 року у справі №127/7543/17, від 11.09.2019 року у справі №642/5533/15-ц, доведеності факту отримання та використання позичальником кредитної картки, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог про стягнення відсотків і штрафів, позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в цій частині задовольнити, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за тілом кредиту сторонами не оскаржується та його законність в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що відповідно до укладеного договору від 18 листопада 2007 року відповідач ОСОБА_1 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту складає між ним і банком договір та отримав кредитну картку " Універсальна" 30 днів пільгового періоду, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Згідно наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку ОСОБА_1 станом на 31.03.2018 року має заборгованість по кредиту в розмірі 22423,4 грн., яка складається з 2901,08грн. - тіло кредиту, 17978,35 грн. - відсотки за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1043,97грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування процентів та штрафів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18.11.2007 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг, як невід`ємні частини кредитного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

До позовної заяви позивачем додана «Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з підписом позичальника.

Разом з тим, вказана «Довідка» не містить погоджених позичальником умов сплати штрафів за порушення договору.

Отже, вимоги про стягнення з ОСОБА_1 штрафів у сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1043,97грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком довідка та Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи наведене, положення ст.263 ЦПК України та висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), суд першої інстанції правильно виходив з того, що банком не доведено укладення між сторонами кредитного договору на умовах, вказаних АТ КБ «Приватбанк» та обґрунтовано відмовив у стягненні з відповідача неустойки (штрафів) у вищевказаних розмірах.

Щодо позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Апеляційним судом встановлено, що підписана 18 листопада 2007 року сторонами заява позичальника містить умову про те, що банк надав позичальнику кредит в сумі 3000,00 грн. з умовою сплати за користування кредитними коштами 3 % на місяць на суму залишку заборгованості.

Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 не узгодили порядок та строки сплати процентів за користування кредитними коштами, то позичальник повинен був сплачувати їх щомісяця з моменту отримання позики та до дня її повернення.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти банком нараховані на поточну заборгованість у розмірі 36% річних, на прострочену-72%. Останній платіж позичальником внесений 22 грудня 2008 року у сумі 250грн., а остання операція по зніманню коштів ним здійснена 5.01.2009 року.

Станом на 24.01.2009 року заборгованість по тілу кредиту становила-2607,08 грн., за відсотками 170,30грн.

Кредитором 1.08.2008року проценти на прострочене тіло кредиту нараховано за ставкою 72% річних у розмірі 0,20грн., 2.08.2008 року-1,82грн., 11.08.2007року-1,21грн.,1.09.2009року-2,95грн., всього 6,18грн.

Однак заява-анкета не містить умов про збільшення розміру відсотків у двічі, у випадку невчасного погашення тіла кредиту, тому заборгованість за процентами підлягає зменшенню на 3,09грн.(6,18:2).

За період з 25.01.2009 року по 31.03.2018 року кількість днів становить 3333. Проценти розраховуються за наступною формулою:сума боргу помножити на 36 поділити на 100 поділити на 365 помножити на кількість календарних днів у періоді та буде становити 9 536,84грн. (2901,08х36:100:365х3333).

Всього заборгованість за процентами станом на 31.03.2018року становить 9 704,05грн. (170,30-3,09=167,21+9536,84)

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 26 березня 2007 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення боржником процентів за користування кредитними коштами. Однак, враховуючи, що проценти за користування кредитними коштами у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» відповідачем не повернуті, з огляду на приписи частини другої статті 530 ЦК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення процентів за користування кредитними коштами.

При таких обставинах позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 9 704,05грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги підлягають зміні.

Позов заявлено на суму 22 423,40грн., його задоволено на 56% (12605,13х100:22423,4). АТ КБ "ПриватБанк" при подачі позову сплачено1762грн., апеляційної скарги-2643грн. Стягненню з відповідача підлягає судовий збір у сумі 2466,8грн.(4405х56%)

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст.ст.204, 526,599,611,634,1048, 1050 ЦК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2019 року в частині відмови у стягненні процентів та судового збору скасувати.

Позов в частині стягнення процентів задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за процентами за кредитним договором б/н від 18.11.2007 року, яка утворилась станом на 31.03.2018 року в розмірі 9 704(дев`ять тисяч сімсот чотири)грн.05коп.

У задоволенні решти позову у цій частині відмовити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2019 року в частині відмови у стягненні штрафів залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2466 (дві тисячі чотириста шістдесят шість)грн.80коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення ухвалено та виготовлено 3 грудня 2019 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.