ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/296/19 Справа № 212/217/18 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/217/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 11 липня 2018 року, яке ухвалено суддею Пустовітом О.Г. о 12 годині 53 хвилини у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 липня 2018 року, -

В С Т А Н О В И D:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що, 19.09.1990 року, при виконанні посадових обов'язків прохідника 6 розряду на шахті Гвардійська Виробничого об'єднання «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», він отримав ушкодження на виробництві у вигляді отруєння газом, про що було складено Акт за формою Н-1 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом.

Висновком МСЕК позивачеві встановлено 60% втрати професійної працездатності у зв'язку з отруєнням з 06.02.1990 року.

При повторних переоглядах МСЕК загальний відсоток втрати професійної працездатності збільшено до 80%, які 2002 року встановлено безстроково. Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного ліквально-профілактичного закладу від 12.01.2016 року №14 Українського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачу було встановлено професійні захворювання з діагнозами: залишкове явище гострого отруєння вибуховими газами середнього ступеню важкості у вигляді енцефалопатії з розсіяною мікровогнищевою симптоматикою і вираженим антено-вегетативним синдромом, частими синкопальними пароксизмами, ускладені закритою черепно-мозковою травмою; хронічне обструктивне захворювання легень 1 стадії; гіпертонічна хвороба, початкові явища нейросенсорної приглухуватості.

Позивач вважає, що у зв'язку з травмою на виробництві та отриманим внаслідок цього професійним захворюванням, йому з вини відповідача спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на його користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» в рахунок її відшкодування 248 560,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 липня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 45 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, а також на користь держави - судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вважає, що ОСОБА_1 взагалі не має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки на момент настання нещасного випадку на виробництві правові норми не передбачали можливості відшкодування такої шкоди. Також вказує й на те, що позивачем взагалі не було надано суду первинний висновок МСЕК про встановлення відсотку втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом, хоча в тексті позовної заяви останній посилається на встановлення ступеню втрати професійної працездатності з 06.02.1990 року. Відповідач вважає, що судом було порушено норми процесуального права та прийнято до провадження позовну заяву, яка не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України та до позовної заяви, у порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, не було додано документи, що підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору. Вважає, що суд розглянув справу однобічно, вставши на бік позивача та задовольнив позов без доведення позивачем моменту виникнення спірних правовідносин, вини відповідача, факту заподіяння моральних страждань, розміру моральної шкоди, та навіть не визначився із правовими нормами, які регулюють правовідносини сторін. Крім того, відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції й на ту обставину, що з наданих позивачем документів не зрозуміло, який відсоток втрати професійної працездатності йому було первинно встановлено у зв'язку з отруєнням на виробництві, а який у зв'язку з професійним захворюванням, а суд першої інстанції таких обставин взагалі не досліджував.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - Коломоєць О.Г., яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5, які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обов'язок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, суд першої інстанції керувався ст.ст. 23, 1168, 1172 України й виходив з доведеності факту заподіяння моральної шкоди позивачу при виконанні ним трудових обов'язків з вини відповідача.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 у період з 1980 року по 05.02.1990 року працював на шахті Гвардійська ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» з 1980 р. по 05.02.1990 року.

19 вересня 1989 року о 17.00 год., під час виконання трудових обов'язків, з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, внаслідок якого він одержав травму: отруєння газом, про що складено Акт за формою Н-1.

Висновком ЛТЕК від 06 листопада 1990 року ОСОБА_1 первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності у зв'язку з професійним отруєнням у розмірі 60%, який при наступних переоглядах збільшено до 65% та з 2002 року встановлено безстроково.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) надано роз'яснення, відповідно до якого спори щодо відшкодування шкоди на підставі Закону № 1105 повинні вирішуватись на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому медико-соціальною експертною комісією стійкої втрати професійної працездатності.

Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, тобто з 06 листопада 1990 року.

Тобто, зазначені правовідносини виникли в період дії Цивільного кодексу, в редакції 1963 року, яка, станом на листопад 1990 року, не передбачала права на відшкодування моральної шкоди.

Стаття 237-1 КЗпП України, якою встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, відповідно до Закону України «Про внесення змін до КЗпП України» від 24.12.1999 року набрала чинності з 24.12.1999 року.

До набрання чинності зазначеної норми правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди було врегульовано Законом України «Про охорону праці» та Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету міністрів України №472 від 23 червня 1993 року (зі змінами та доповненнями, затв. постановами КМУ від 18.07.1994 року № 492, 13.06.1995 року №410, 2.10.1995 року №777, 10.01.1996 року №34)., тобто також після спричинення позивачу шкоди.

Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків введено в дію з 1 липня 1993 року.

Закон України «Про охорону праці» введено в дію з 1992 року.

Правилами відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, завданої робочим та службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ними трудових обов'язків, затверджених Постановою Радою Міністрів СРСР №690 від 03.07.1984 року, які були чинні станом на листопада 1990 року, не було передбачено відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

За загальним правилом про дію нормативно-правового акту у часі до кожної події факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія факт чи відносини мали місце, а не на момент пред'явлення позову та розгляду його в судовому порядку. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом"якшує або скасовую цивільну відповідальність особи.

Таким чином, нормативно-правові акти, які набрали чинності після періоду, в який склалися правовідносини між сторонами, в тому числі і ст. 237-1 КЗпП України, застосовані доспірних відносин бути не можуть, а відтак не можуть бути і задоволені на їх підставі і позовні вимоги.

Події, що стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце у 1990 році, та не потягнули за собою виникнення у ОСОБА_1 цивільного права на відшкодування моральної школи, оскільки законодавство, що було чинним на момент настання нещасного випадку та встановлення позивачу ступеня втрати працездатності, не містило положень щодо відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, однак неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють виниклі правовідносини, а також порушено норми процесуального права, а тому, у відповідності з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у позові слід відмовити з наведених вище підстав.

При цьому, колегією суддів в ході розгляду справи було встановлено, що висновком МСЕК від 28 серпня 2002 року позивачу ОСОБА_1 було встановлено 15% стійкої втрати професійної працездатності у зв'язку з пиловим бронхітом, однак судом не вирішується питання щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок такого захворювання, оскільки позовні вимоги заявлено виключно щодо відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві, а, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги та заявленими позовними вимогами у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 липня 2018 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: