Провадження № 2/727/61/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Вальчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя посилаючись на те, що 27 грудня 2003 року між нею та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис за №2411.

Від цього шлюбу у них є дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі договору купівлі-продажу від 22 березня 2006 року відповідач набув право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою : місто Чернівці, вулиця Ходорівська, 50 «а».

Відповідно до п.1 Даного договору на земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ. А, цегельний, загальною площею 198,50 кв.м, в тому числі житловою площею 80,80 кв.м; сарай літ.Б., цегляний; вбральня літ.В, цегляна; вигрібна яма І, бетонна; огорожа 1-2, криниця літ.К.

Право власності за відповідачем було зареєстровано 30 березня 2006 року Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації (номер запису 4446 в книзі: 140, с. 122.

Даний житловий будинок є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю.

Так, на його придбання нею особисто були також позичені у знайомих гроші, які вона віддавала після продажу квартири, яка належала їй на праві спільної часткової власності.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 13 квітня 2007 р. зазначена квартира була ними відчужувана.

А тому просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку №50 «а» по вул. Ходоровській в м. Чернівці з належними до нього господарськими надвірними будівлями і спорудами.

Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач, представник відповідачка в судове засідання не з'явилися, представник відповідача звернулася з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у їхню відсутність, позовні вимоги визнає і не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.ст. 368, 372 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі поділу майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності - є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Також, стаття 369 ЦК України вказує, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно п.п. 22, 23, 28, 30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до Сімейного кодексу України спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Судом встановлено, що сторони з 27 грудня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 8). Від цього шлюбу в них 17 квітня 2006 р. народилася донька ОСОБА_3 (а.с.9).

22 березня 2006 р. відповідач на підставі договору купівлі-продажу придбав будинок № 50 «А» по вул. Ходорівській в м. Чернівці (а.с. 10, 11, 12).

Позивачу належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1, яка відповідно до договору купівлі-продажу від 13 квітня 2007 року була нею та іншими співвласниками відчужувана і гроші від реалізації якої були вкладені позивачем в придбання спірної квартири (а.с.13, 14).

Позивач зареєстрована в спірній квартирі з 18.05.2007 р. і по теперішній час (а.с.7).

Крім того, враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що необхідно визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку №50 «а» по вул. Ходоровській в м. Чернівці з належними до нього господарськими надвірними будівлями і спорудами, а саме: житловий будинок літ. А, цегельний, загальною площею 198,50 кв.м, в тому числі житловою площею 80,80 кв.м; сарай літ. Б., цегляний; вбиральня літ. В, цегляна; вигрібна яма І, бетонна; огорожа 1-2, криниця літ. К, загальною вартістю 303000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 16, 325, 328, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку № 50 "а" по вул. Ходоровській в м.Чернівці з належними до нього господарськими надвірними будівлями і спорудами, а саме: житловий будинок літ. А, цегельний, загальною площею 198,50 кв.м, в тому числі житловою площею 80,80 кв.м; сарай літ. Б., цегляний; вбиральня літ. В, цегляна; вигрібна яма І, бетонна; огорожа 1-2, криниця літ. К, загальною вартістю 303000 грн.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: