РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2019 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Стрекозова О.І.,

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивачу належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, у якому окрім нього зареєстровані відповідачі., які не проживають у даній квартирі. Реєстрація відповідачів призводить до надмірного нарахування комунальних послуг та порушує право позивача на вільне користування та розпоряджання своєю власністю.

Ухвалою від 21.01.2019 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання.

Позивач та представник позивача адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, подали заяви в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, на електронну адресу суду надали заяви, згідно яких позовні вимоги визнали, просили розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі договору від 24.02.1999 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.02.1999 року, договору від 16.07.2010 року та витягу Державного реєстру правочинів від 16.07.2010 року позивачу належить квартира, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Відповідно до довідки №16-21/8724 від 26.12.2018 року, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради у зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, але згідно акту про не проживання від 13.12.2018 року останні не проживають за даною адресою з січня 2000 року.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником нерухомого майна, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв'язку з задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 704,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, керуючись ст. ст. 6-13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: АДРЕСА_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_3 такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_3 судові витрати у виді судового збору у розмірі 352,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце реєстрації: АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_3) судові витрати у виді судового збору у розмірі 352,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 05 березня 2019 року.

Суддя: Ю.М.Єпішин