Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 листопада 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ставичний Петро Ігорович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - орган самоорганізації населення будинковий комітет «Загорська, 26», про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням у гуртожитку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ставичний Петро Ігорович, звернувся до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням у гуртожитку, оскільки позивач в силу ст. 2 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» реалізовує конституційне право на житло шляхом приватизації житла у даному гуртожитку Однак, враховуючи те, що відповідачі є зареєстрованими проте не проживають за даною адресою досить тривалий період часу, у позивача виникають суттєві перешкоди у реалізації такого права.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи буди повідомлені. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного.

Як встановлено згідно матеріалів справи, 29 січня 2018 року між управлінням будинками "Загорська 26" житлового управління (відділу комунального господарства) в особі керуючого управлінням будинками ОСОБА_5 Олексіївною (Орган самоорганізації населення будинковий комітет «Загорська 26» (ОСН БК «Загорська 26»)), з одного боку, та ОСОБА_1 , з другого боку, було укладено Договір найму житлового приміщення в будинках місцевих рад народних депутатів, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій України.

Цього ж дня між сторонами було складено Акт здачі і приймання квартири і кімнати.

З форми "А" виданої на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Також з форми "А" виданої на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає також і його неповнолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата реєстрації за даною адресою 13.04.2018 року) (п. 11 форми "А").

Окрім того, згідно форми "Б" також вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_6 (донька).

Згідно Довідки №241 від 17.12.2018 року виданої ОСН БК «Загорська 26» ОСОБА_1 дійсно проживає в м. Ужгороді Закарпатської області і зареєстрований по АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї входить донька ОСОБА_6 .

З довідки №242 від 17.12.2018 року виданої ОСН БК «Загорська 26» вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 дійсно зареєстровані та не проживають і ніколи не проживали наступні особи, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5

Згідно Акту від 15.12.2018 року, складеного під час обстеження житлового приміщення у АДРЕСА_1 та опитування сусідів, представником органу самоорганізації населення «Загорська 26» спільно із іншими 3-а особами встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не проживають і ніколи не проживали за даною адресою. Протягом багатьох років ніхто із сусідів про відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не чули і їх не бачили. Окрім підпису голови ОСН БК «Загорська 26» та відтиску печатки ОСН БК «Загорська 26» у даному акті містяться підписи також і сусідів ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_4 ).

Позивач у позовній заяві стверджує, що тільки він разом із сім`єю постійно проживають за адресою АДРЕСА_1 .

Із відомостей вказаних у паспорті (стор. 13) та у формах "А", "Б" вбачається, що позивач є зареєстрованим за даною адресою з 21.07.2016 року.

Відтак відповідачі не проживають за даною адресою ( АДРЕСА_1 ), щонайменше майже 3 (три) роки.

Позивач зазначає, що будь-які правочини (Договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, Договір про користування електричною енергією, Договір про надання послуг з водопостачання і водовідведення тощо) в контексті кв. АДРЕСА_5 укладаються саме від його імені ОСОБА_1 . Як стверджує Позивач, жодної участі у сплаті комунальних платежів та участі в належному утриманні даного жилого приміщення Відповідачі не брали та не беруть.

Згідно відповіді на адвокатський запит, директором Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради повідомлено, що дана будівля передана в оперативне управління ОСН БК «Загорська 26», який згідно з положенням здійснює укладення договорів житлового найму з проживаючими у гуртожитку мешканцями.

Водночас у даній відповіді констатовано, що звернень від відповідачів щодо передачі у власність шляхом приватизації щодо даної квартири у виконком не надходило.

Відповідно до довідки отриманої від ОСН БК «Загорська 26» вбачається, що Договори найму житлового приміщення в будинках місцевих рад народних депутатів, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій України (та/або будь-які інші подібного роду договори) щодо кв. АДРЕСА_5 з такими особами як: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не укладалися.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть, паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку.

Відтак, згідно указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання. У зв`язку з чим, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У ст. 130 ЖК УРСР передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України.

Правовий режим гуртожитків розмежовується чинним законодавством на ті у яких житлові приміщення підлягають приватизації та правовий режим гуртожитків, які призначені для тимчасового проживання. Правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, тому на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК України. Оскільки житлові та нежитлові приміщення у вищевказаному гуртожитку підлягають приватизації і позивачем вживаються заходи спрямовані на приватизацію, при вирішенні цієї справи, застосуванню підлягають положення ст.ст. 71, 72 ЖК України.

В свою чергу, ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні та достатні докази на підтвердження своїх тверджень щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 ., суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 71, 72, 130 ЖК УРСР, Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) такими, що втратили право користування житловою площею в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі по 704,80 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.А. Придачук