Справа № 509/2790/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Козирського Є.С.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за заявою ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, заінтересована особа ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про встановлення фактів, що мають юридичне значення та оголошення особи померлою,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2018 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_3, про встановлення фактів, що заявник є внучатою племінницею ОСОБА_4, а тому є спадкоємцем пятої черги за законом, про встановлення факту що свідоцтво І-ЖД № 035959 про смерть ОСОБА_5 належить і посвідчує смерть батька ОСОБА_6, оголосити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 померлою від дня набрання рішенням суду законної сили. Заявник посилається на те, що її двоюрідна бабуся ОСОБА_4 була зареєстрована та постійно мешкала у будинку 93, по вул. Миру, с.Вишневе Татарбунарського району, Одеської області. 06.01.2017 у будинку за вказаною адресою сталася пожежа, внаслідок якої згорів будинок, а власниця ОСОБА_4 зникла. В процесі розслідування справи на місці пожежі були виявлені останки кісток, які за висновком експертизи ймовірно, могли бути кістками зниклої. Провадження по кримінальній справі було закрите, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Оголошення померлою ОСОБА_4, заявниці необхідне оскільки вона є її внучатою племінницею і має право на спадщину за законом, однак не може отримати свідоцтво, оскільки відділ державної реєстрації актів цивільного стану не може зареєструвати факт смерті її тітки, тому просить суд оголосити останню померлою, а також встановити факт що свідоцтво І-ЖД № 035959 про смерть ОСОБА_5 належить та посвідчує смерть ОСОБА_6

Заявник ОСОБА_1 надала суду заяву, якою підтримала свої вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити.

Зацікавлена особи ОСОБА_2 до суду не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 народилася 18.08.1982 року в с.Рибальське Татарбунарського району, Одеської області. Її батько ОСОБА_6 та ОСОБА_7. В цій же родині народився старший брат заявниці ОСОБА_2.

Батько заявниці ОСОБА_6 народився 19 січня 1952 року в селі Гура-Гелбеней Республіки Молдова у родині ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Заявниця вказує, що на момент смерті 01.04.1995 р. її батько мав паспорт громадянина СРСР, а паспорт громадянина України не отримував. Паспорт СРСР був заповнений російською мовою, тому при перекладі з російської мови на українську його прізвище записано у свідоцтві про смерть І-ЖД №035959 від 03.04.1995 року ОСОБА_5, замість правильного ОСОБА_9. Тому просить суд встановити факт, що свідоцтво І-ЖД № 035959 про смерть ОСОБА_10 належить і посвідчує смерть батька ОСОБА_6.

Згідно архівної довідки державного архіву Одеської області № Л-2755 від 08.09.2017 року за записами у метричній книзі про народження Свято-Архангело-Михайлівської церкви с.Ново-Карагач повіту Четатя-Албе, Бессарабія, королівства Румунія (у теперішній час с.Вишневе Татарбунарського району Одеської області) мати батька заявниці ОСОБА_11 народилася 23.04.1927 року у родину ОСОБА_12 та ОСОБА_13. У цій же метричній книзі є запис про народження 25.02.1932 року у родині ОСОБА_12 та ОСОБА_13 доньки ОСОБА_14, що підтверджується архівною довідкою державного архіву Одеської області № Л-2754 від 08.09.2017 року.

23.10.1954 року ОСОБА_14 у виконавчому комітеті Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області уклала шлюб з ОСОБА_15, та набула його прізвище. Дітей від шлюбу не було.

Таким чином, ОСОБА_4 є рідною сестрою бабусі заявниці ОСОБА_9 та рідною тіткою її батька ОСОБА_6, а вона їй є внучатою племінницею. Цей факт також підтверджують заяви свідків - мешканців села, які нотаріально завірені та містяться в матеріалах справи.

Двоюрідна бабуся була зареєстрована та постійно проживала у будинку 93, по вул. Миру, с.Вишневе Татарбунарського району, Одеської області. 06.01.2017 року приблизно о 14.30 год. у будинку за вказаною адресою сталася пожежа, внаслідок якої згорів будинок, а власниця ОСОБА_4 зникла. В процесі розслідування справи працівниками Татарбунарського ВП на місці пожежі були виявлені останки кісток, які за висновком судово-медичної експертизи ймовірно, могли бути кістками зниклої. Провадження по кримінальній справі було закрите 27.03.2017, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Однак відділ реєстрації актів цивільного стану надав письмову відмову у реєстрації факту смерті. Оскільки після смерті бабусі залишилося спадкове майно, а без наявності свідоцтва про смерть жодний нотаріус не має можливості видати спадкоємцям свідоцтво про право власності на спадщину, тому заявниця змушена звернутися до суду з заявою про оголошення бабусі померлою та встановлення факту родинних відносин між ними. Отже метою оголошення ОСОБА_4 померлою є отримання заявницею у власність спадкового майна, яке залишилося після смерті бабусі в порядку спадкування за законом, оскільки спадкоємцями 5 черги за законом є вона та її рідний брат ОСОБА_2

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце та час народження якого, вказані в документі, не співпадають з прізвищем, імям, по-батькові, місцем та часом народження цієї особи, які вказані у свідоцтві про народження чи паспорті.

Згідно роз'яснень п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

При оформленні свідоцтва про смерть батьку заявниці була допущенна помилка, а саме: вказано прізвище «Жентимір», замість правильного «Жентімір». У свідоцтві про народження батька заявниці ОСОБА_2, серії NA-VI 2840018 прізвище вказано як «Жентімір», тому суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, та встановити факт що свідоцтво І-ЖД № 035959 про смерть ОСОБА_5 належить та посвідчує смерть ОСОБА_6.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин , що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Як роз'яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.

При цьому має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв'язок або за відсутності такого зв'язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб'єктивних прав або виконання обов'язків.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено, зокрема, для якої мети необхідно заявникові оголосити фізичну особу померлою.

Виходячи з обсягу досліджених судом доказів у їх сукупності, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, дає підстави дійти висновку про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв'язку, а саме з метою реалізації права заявника, як спадкоємця - на прийняття спадщини, а також реалізації інших майнових інтересів.

Крім того, у даному випадку існують і перешкоди заявнику у реалізації нею прав або виконання обов'язків, пов'язаних з відсутністю особи, яку вона просить оголосити померлою.

Відповідно до ст. 47 Цивільного кодексу України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Судом роз'яснено заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 пропала безвісти при пожежі, тобто за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від нещасного випадку більше 6 місяців назад, вжиті заходи як заявником так і правоохоронними органами щодо її розшуку не принесли позитивного результату, згідно висновку судово-медичної експертизи, зазначені фрагменти кісткових останків за анатомо-морфологічними ознаками можуть належати цій людині, однак з урахуванням їх стану (значного обгорання) точно встановити це неможливо, тому суд вважає можливим оголосити її померлою.

Оголошення померлою ОСОБА_4 необхідно заявниці для оформлення спадщини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 305-306, 315-319 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що свідоцтво про смерть ОСОБА_5 серії І-ЖД № 035959 видане 03 квітня 1995 року Рибальською сільською радою Татарбунарського району Одеської області за актовим записом № 5 належить і посвідчує смерть ОСОБА_6.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1) є внучатою племінницею ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2).

Оголосити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_5 померлою від дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_16