Справа № 128/3111/18
01 березня 2019 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
головуючого судді Ганкіної І.А.
секретаря судового засідання Жигаровій Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 первинно звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
26.02.2019 року, за письмовою заявою позивача позов в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ухвалою суду залишено без розгляду.
Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Якушинці, вул. Б.Хмельницького, буд. №11, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.12.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованим в реєстрі за №2543. Право власності на вказаний будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.12.2015 року, що підтверджується витягом з вказаного реєстру.
Однак, як зазначає позивач в своїй заяві, що на даний час в належному їй на праві власності будинку зареєстровані, але фактично не проживають з моменту укладення договору купівлі-продажу від 10.12.2015 року члени сім'ї колишнього власника зазначеного будинку ОСОБА_8, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_6. Вказана обставина підтверджується довідкою №4218/08-04 від 09.10.2018 року, виданою Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області та актом від 09.10.2018 року складеним моїми сусідами.
Реєстрація відповідачів у вищевказаному будинку позбавляє її, ОСОБА_1 можливості повноправно здійснювати свої права як власника, на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном.
За наведених обставин позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_6 визнати такими, що втратили право користування житловим будинком № 11 по вул. Б Хмельницького в с. Якушиці, Вінницького району Вінницької області.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, при цьому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовільнити.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_6 в судове засідання повторно не з'явилися, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця реєстрації.
Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За згодою представника позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Врахувавши думку представника позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Судом встановлено, що позивачу по справі ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 10.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.12.2015 року, належить цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 11 по вул. Б.Хмельницького в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується ксерокопією договору купівлі продажу житлового будинку ( а.с.8-9) та ксерокопією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.10).
З довідки № 4218/08-04, виданої виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради, Вінницького району Вінницької області від 09.10.2018 року вбачається, що в будинку № 11 по вул. Б.Хмельницького в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області зареєстровані, але не проживають: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6 (а.с. 14-18).
Крім того, відповідно до довідки за № 192 від 07.02.2019 року, виданої виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради, Вінницького району Вінницької області вбачається, що відомостями відносно громадян ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4 виконком Стрижавської селищної ради не володіє.
Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей.
Відповідно до норм ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз наведених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме, шляхом заявлення вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Будь-яких з обставин, передбачених вищевказаними нормами закону, по справі не встановлено. Відповідач не проживає за місцем реєстрації близько п'яти років. Поважних причин його відсутності за місцем реєстрації немає.
Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки (шість місяців), провадиться в судовому порядку.
Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_6 втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 11 по вул. Б.Хмельницького в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, в звязку з не проживанням у будинку більше року, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю.
Керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 29, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 150, 163 ЖК УРСР, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд-
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою : Вінницька область Вінницький район, село Якушинці, вулиця Б. Хмельницького, під номером 11.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.А.Ганкіна