справа № 756/8438/18
головуючий у суді І інстанції Шевчук А. В.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.

суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 травня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом

до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів

на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Оболонського районного суду

м. Києва від 26 квітня 2016 року розірвано шлюб між сторонами. Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем і навчається

в Київському медичному коледжі № 3, строк навчання з 01 вересня 2017 року по 28 червня 2020 року. Позивач стверджує, що відповідач від утримання дитини ухиляється, матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2

на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј від усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 липня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Оболонського районного суду від 17 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти

на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 400 грн щомісячно з 03 липня 2018 року до припинення навчання в ВНЗ «Київський медичний коледж № 3», але більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині розміру аліментів та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі ј частини усіх доходів (заробітку) щомісячно починаючи з 03 липня 2018 року до припинення навчання у ВНЗ «Київський медичний коледж № 3», але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, всупереч статті 264 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі ј від усіх видів доходів (заробітку) та в порушення статті 265 ЦПК України не вказав мотивів застосування такої матеріальної норми щодо встановлення саме такого розміру аліментів. Крім того, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи.

Відповідач подала до суду відзив на апеляційну скаргу, де зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до чинних норм матеріального та процесуального права, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підстави своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду. А також, вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2019 року - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1

та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року.

Від зазначеного шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з батьком ОСОБА_1 та малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає з відповідачем.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позов підтримав, підтвердив, що проживає разом із батьком, зазначив, що отримує від матері кошти, однак не завжди у бажаному розмірі.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що повнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання на денній формі навчання, весь час витрачає на здобуття освіти, немає самостійного заробітку і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, однак, відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має можливість її надавати, так як є працездатною особою, може працювати та отримувати дохід, та просив стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно (а.с. 2,3 42-45).

Відповідно до довідки Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради № 2846 від 18 червня 2018 року ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом ІІ курсу відділення денної форми навчання ВНЗ «Київський медичний коледж № 3», період навчання з 01 вересня 2017 року по 28 червня 2020 року.

Посилаючись на потребу в утриманні повнолітньої дитини, що продовжує навчання, позивач зазначав, що витрати, пов`язані з навчанням сина складають витрати на придбання підручників, зошитів і інших речей необхідних для занять у вищому навчальному закладі (а.с.43), разом з тим, їх вартість позивачем не вказана. Будь-яких доказів, що навчання у цьому закладі є платним позивачем також не надано.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють дохід повнолітнього сина ОСОБА_3 , разом з тим будь-яких доказів, що йому не призначена академічна стипендія по рейтингу успішності студентів, позивачем не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатною особою, відповідно до довідки Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) станом на 10 січня 2019 року (а.с. 36) вбачається, що дохід відповідача за 2019 рік склав 33 335 грн 12 коп., за 2018 рік -17 403 88 коп., за 2016 рік - 3 150 грн.

На утриманні відповідача знаходиться малолітній син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інших дітей на утриманні немає.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання меншого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частини від усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 квітня 2016 року.

Станом на 01 травня 2019 року у ОСОБА_1 існує заборгованість перед ОСОБА_2 за несплату аліментів у розмірі 54 692 грн 69 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості Оболонського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві (а.с. 48-49).

Позивачем не надано будь-яких доказів, що у відповідача є в наявності рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, або витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також позивачем не зазначено інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є працездатною особою, надав довідку про доходи, з якої вбачається, що дохід позивача за період з 19 червня 2018 року по 31 березня 2019 року становить 38 200 грн (а.с. 36).

На утриманні відповідача знаходиться повнолітній син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших дітей на утриманні немає. У власності позивача знаходиться гараж № НОМЕР_1 , що розташований у гаражному кооперативі «Барвінок» за адресою: м . Киів, вул. Новомостицька, 25 та легковий автомобіль «Peugeot» (а.с. 37, 42-44, 47).

Враховуючи вищенаведене, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги дитині, що продовжує навчання, співмірність доходів сторін у справі, наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини, можливість надання утримання позивачем, наявність у власності позивача нерухомого та рухомого майна, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу у розмірі 400 грн щомісячно з 03 липня 2018 року до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Доводи апеляційної скарги стосуються визначення розміру та способу стягуваних з відповідача аліментів. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України (в новій редакції Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року ) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, нова редакція статті 181 СК України однозначно вказує на те, що вибір способу стягнення аліментів належить батькам або іншим законним представникам, а не суду. Відтак, самостійне вирішення судом питання щодо зміни способу стягнення аліментів на дитину є порушенням принципу диспозитивності.

Разом з тим, в статтю 200 СК України зміни не вносилися і відповідно до частини 1 - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Колегія суддів, розглядаючи апеляційну скаргу в межах доводів, дійшла висновку, що визначаючи розмір стягуваних з відповідача аліментів, судом першої інстанції дотримано положення статей 182, 200 СК Україниз урахуванням встановлених обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 травня 2019 рокузалишається без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

З повним текстом судового рішення учасники справи можуть ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua/

Головуючий суддя Г.І. Мостова

Судді В.М. Волошина

Т.А. Слюсар