Провадження № 4-с/761/226/2019
У Х В А Л А

Іменем України

22 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Смігунову В.В., Савенко О.І.,

за участю представника заявника: Гаркавенко І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозова Анастасія Ігорівна, ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2019 року до суду надійшла зазначена скарга.

В скарзі скаржник просить: визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової Анастасії Ігорівни у виконавчому провадженні №52593069 по виконанню виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яка полягає у нездійсненні всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання судового рішення; скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, винесену 21.12.2017 року у виконавчому провадженні №52593069.

Вимоги скарги обгрунтовані тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебував виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м.Києва 09.01.2014 року на підставі рішення суду від 17.01.2013 року у справі №2610/20183/2012 за позовом ПАТ «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

21.12.2017 року державним виконавцем в рамках виконавчого провадження було винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме: нежилі приміщення з №1 по №11 (групи приміщень №45) в літері «А», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначає заявник, при винесенні даної постанови державним виконавцем порушені норми ч.3 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» так як не було перевірено належності майна боржнику на праві власності, а також чи перебуває майно під арештом.

Заявник зазначає, що їм не було відомо про вказану обставину до звернення до нотаріуса із заявою про реєстрацію права власності на майно.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, відзив чи пояснення на вимоги скарги суду не направили.

А тому на підставі положень ч.2 ст.450 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які повідомлені належним чином та не з`явились в судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час відкриття виконавчого провадження) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 17 січня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" заборгованість по кредиту у розмірі 8 850 222 (вісім мільйонів вісімсот п`ятдесят тисяч двісті двадцять дві) гривни 88 копійок, судовий збір у розмірі 3 219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) гривень 00 копійок, а всього 8 853 441 (вісім мільйонів вісімсот п`ятдесят три тисячі чотириста сорок одна) гривня 88 копійок. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17 серпня 2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк") та ОСОБА_1 , а саме: нежилі приміщення № 1 по № 11, (групи приміщень № 45) (в літ. А), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом його продажу на прилюдних торгах з початковою ціною реалізації 482 846, 00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.07.2012 року складає 8 850 222 (вісім мільйонів вісімсот п`ятдесят тисяч двісті двадцять дві) гривни 88 копійок на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності у межах процедури виконавчого провадження для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк".

На виконання рішення суду 09.01.2014 року було видано виконавчий лист, який пред`явлений до примусового виконання.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Лозової Анастасії Ігорівни від 10.10.2016 року відкрито виконавче провадження №52593069.

Частиною 7 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Частина 1 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

В той же час, частиною 6 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно (ч.9 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»).

15.09.2017 року до державного виконавця надійшла заява стягувача про прийняття на баланс стягувача іпотечного нерухомого майна.

Постановою від 21.12.2017 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Лозова Анастасія Ігорівна передала стягувачу - Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №2610/20183/2012 від 09.01.2014 року, що видав Шевченківський районний суд м.Києва наступне майно: нежилі приміщення з №1 по №11 (групи приміщень №45) в літері «А», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей же день державним виконавцем складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

В липні 2019 року представник ПАТ «Родовід Банк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С. із заявою про видачу Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися, на нежитлові приміщення з №1 по №11 (групи приміщень №45) в літері «А», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , проте постановою від 23.07.2019 року нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності боржника на вказане майно не підтверджено.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Апеляційного суду м.Києва від 02.03.2007 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рубін» до ОСОБА_1 , Шевченківської районної у м.Києві ради, Головного управління з питань комунального майна приватизації та підприємництва Шевченківської районної в місті Києві ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності, договору купівлі-продажу нежилих приміщень, визнано недійсним свідоцтво про право власності на нежилі приміщення з першого по одинадцятий номер (групи приміщень № 45 ) за адресою: АДРЕСА_1 , видане 04.04.2006 року Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) серія ЯЯЯ №501603 на підставі наказу Головного управління комунальної власності м.Києва №493-В зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 12 травня 2006 року, про що записано в реєстровій книзі №56-п-142 за реєстровим №5207п та визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень з №1 по №11 (групи приміщень №45) в літері «А», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 16 травня 2005 року між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної в місті Києві ради та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №1581.

Частиною 3 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець лише вчиняв запит до Державного реєстру прав власності щодо належності вказаного майна боржнику, проте отримана інформація не підтверджує право власності боржника на майно на яке звертається стягнення.

В той же час, державний виконавець не звертався до Київського міського бюро технічної інвентаризації із запитом для з`ясування власника майна, яке було виставлено на торги.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем не виконані вимоги ч.3 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до неможливості стягувачу зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості, тому суд вважає, що державний виконавець діяв в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 21.12.2017 року у виконавчому провадженні №52593069 підлягає скасуванню.

В той же час суд не вбачає підстав для задоволення скарги в частині визнання дій державного виконавця неправомірними, оскільки заявник не уточнив які саме дії він просить визнати неправомірними.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозова Анастасія Ігорівна, ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Лозової Анастасії Ігорівни про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 21.12.2017 року у виконавчому провадженні №52593069.

В іншій частині вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено 02 грудня 2019 року

СУДДЯ: Н.Г.Притула