Ухвала

15 січня 2019 року

м. Київ

справа №633/21/18

провадження № 61-48149ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В.М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2, на ухвалу Печенізького районного суду Харківської області від 19 червня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 6 листопада 2018 року у справі за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Наманганського міжрайонного суду в цивільних справах Республіки Узбекістан від 21 лютого 2002 року про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання та території України рішення Наманганського міжрайонного суду по цивільним справам Республіки Узбекістан від 21.02.2012 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_4

Ухвалою Печенізького районного суду Харківськоїобласті від 19 червня 2018 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 6 листопада 2018 року, в задоволенні клопотання ОСОБА_3 було відмовлено.

7 грудня 2018 року ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Печенізького районного суду Харківської області від 19 червня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 6 листопада 2018 року.

Ухвалю Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 21 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху через неподання доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

9 січня 2019 року від заявника на адресу суду надійшла заява на виконання вимог цієї ухвали, до якої заявник додав квитанцію № 88 від 27 грудня 2018 року на суму 352,40 грн, що є належним доказом сплати судового збору у встановленому розмірі.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України, якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу.

Крім того, заявник подав клопотання про зупинення дії ухвали Печенізького районного суду Харківської області від 19 червня 2018 року та постанови Харківського апеляційного суду від 6 листопада 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вказаною нормою визначено, що у випадку, якщо судове рішення не передбачає примусового виконання, зупиняється його дія.

Враховуючи те, що оскаржуваними судовими рішеннями заявнику відмовлено в задоволенні її заяви, то зупинення дії цих судових рішень може бути фактичне зупинення їх чинності, а не дії.

Керуючись статтями 394, 395, 436 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2,на ухвалу Печенізького районного суду Харківської області від 19 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2018 року.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії ухвали Печенізького районного суду Харківської області від 19 червня 2018 року та постанови Апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2018 року до завершення розгляду касаційної скарги відмовити.

Витребувати з Печенізького районного суду Харківської області цивільну справу № 633/21/18 за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Наманганського міжрайонного суду в цивільних справах Республіки Узбекістан від 21 лютого 2002 року про стягнення аліментів.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом п'ятнадцяти днів з дати отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко