Справа № 354/627/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/1509/19
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

03 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Пнівчук О.В.,

з участю секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Микуличинська сільська рада Яремчанської міської ради, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Яремчанської міської ради про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Яремчанського міського суду від 07 жовтня 2019 року під головуванням судді Польської М.В. у м. Яремче

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 04.10.2019 у справі за її позовом до відповідачів про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,4503 га, кадастровий номер :11:005:0004 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: с.Микуличин, участок АДРЕСА_1 , Яремчанської міської ради.

Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі, оскільки існує ймовірність відчуження відповідачами даної земельної ділянки.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 07 жовтня 2019 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Представник ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що заявником були викладені та обґрунтовані причини у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, а також обґрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову, а саме накладення арешту на земельну ділянку. Заявник ОСОБА_1 зазначала, що існує ймовірність здійснення відчуження спірної земельної ділянки, оскільки ОСОБА_4 під час розгляду справи в суді здійснив відчуження земельної ділянки в користь свого сина ОСОБА_5 та онуки ОСОБА_3 та судом в зв`язку з цим було проведено заміну сторони у справі, а тому невжиття заходів забезпечення позову у даній справі істотно ускладнить або унеможливить виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Судом першої інстанції не було враховано, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити ефективний захист своїх прав або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Апелянт вважає, що заява про забезпечення позову належним чином мотивована та обґрунтована. Суд з порушенням норм процесуального права, не посилаючись на жодні докази та обставини, якими він обґрунтовував невжиття заходів до забезпечення позову постановив ухвалу яка не відповідає вимогам закону.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що рішення суду правильним та прийнятим з дотриманням норм процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_1 ніякими земельними ділянками в с. Микуличин не володіла та не володіє, ні на праві власності ні на праві користування та доказів про це не надала. З заявою особисто вона до Микуличинської сільської ради про надання спірної земельної у власність ніколи не зверталась, правовстановлюючих документів на земельну ділянку не отримувала. ОСОБА_2 зазначає, що він є співвласником земельної ділянки розміром 0,4503 га в с. Микуличин для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Вважає, що ОСОБА_1 не має права звертатись із заявою про забезпечення позову, оскільки це порушує права відповідачів.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У судове засідання сторони не з`явився, про причини неявки не повідомили, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Виконавчий комітет Яремчанської міської ради подав клопотання про проведення судового засідання без участі представника органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Яремчанської міської ради.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

За змістом ч.2 ст. 151 ЦПК України підставою для забезпечення позову є заява у якій повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості необхідні для забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є земельна ділянка площею 0,4503 га, кадастровий номер :11:005:0004 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: с.Микуличин, участок АДРЕСА_1 , Яремчанської міської ради яка, як стверджував позивач, належить їй на праві власності і передана у власність двох відповідачів, а попередньо первісному відповідачу ОСОБА_4 ..

Суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі зазначив, що в додатку до рішення виконавчого комітету Микуличинської сільської ради №71 від 09.12.1997 р. (а.с.6-8), на підставі якого позивач підтверджував своє право на землю, позивачу земельна ділянка не надавалась, оскільки в рішенні сільської ради зазначено ОСОБА_6 .

Одним із способів забезпечення позову відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Заборона відчуження майна (його арешт) є тимчасовим заходом і направлена на збереження обсягу майна, щодо якого наявний спір.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи мету процесуального інституту забезпечення позову (забезпечення реального виконання рішення суду в майбутньому), а також необхідність суворого дотримання процесуальних прав всіх учасників процесу, суд звертає увагу на те, що, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову.

Апеляційний суд погоджується з висновком суд першої інстанції про те, що наявність у позивача права на спірну земельну ділянку буде тільки встановлюватись під час розгляду даної справи судом, як і підстави набуття прав відповідачами на ці земельні ділянки та можливість наявності накладки земельних ділянок, в тому числі правомірність надання таких без вилучення у позивача, якщо буде доведено виникнення такого права у останнього.

Доводи апелянта про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити ефективний захист своїх прав або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача та утруднення виконання рішення суду в майбутньому не заслуговують на увагу з підстав, наведених судом першої інстанції. На даній стадії розгляду справи не вбачається необхідності забезпечення позову у спосіб, зазначений заявником.

За частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову і оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому її слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Підстав для скасування ухвали з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Яремчанського міського суду від 07 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено і підписано 03 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.В. Пнівчук