У Х В А Л А

15 січня 2019 року м. Київ

справа № 758/10957/18

провадження № 06.07/824/4/2019

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати в цивільних справах ІвановоїІ.В., розглянувши заяву ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М., Волошиної В.М. у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 07 вересня 2018 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 07 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

11 січня 2019 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М., Волошиної В.М.

Подаючи відповідну заяву відповідач зазначила на існування обставин, що викликають сумнів в неупередженості та об'єктивності всієї колегії суддів у зв'язку із неподанням скаржником копії апеляційної скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, а також документу, який підтверджував сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Заявник вважає, що провадження у справі було відкрито за наявності обставин, які перешкоджають його відкриттю, порушено право позивача, визначене статтею 361 ЦПК України, що у сукупності свідчить про незаконність процесуальних дій колегії суддів,.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 січня 2019 року визнано заявлений відвід необґрунтованим.

Після проведення автоматизованого розподілу справи та відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується суддею Київського апеляційного суду Івановою І.В. без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи викладені в заяві про відвід колегії суддів, підстав для задоволення заяви не встановлено.

Стаття 36 ЦПК передбачає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб'єктивного та об'єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб'єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку що критерієм порушення суб'єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб'єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб'єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи

Стосовно об'єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об'єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант ; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі , участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.

Таким чином, можливо зробити висновок про те, що особа яка подала заяву про відвід судді повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи.

При цьому, законодавець визначив, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, які були винесені під час іншої або конкретної справи не може бути підставою для відводу судді.

У заяві ОСОБА_2 як підставу про відвід колегії суддів фактично висловила незгоду з діями суду щодо відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду з порушенням вимог статті 357 ЦПК України.

Таким чином, відповідачка фактичною підставою для відводу суддів зазначила винесенні ними процесуальні рішення по справі, з якими вона не згодна.

Разом з тим, як зазначалося вище, вказана обставина не може бути підставою для відводу судді.

Отже, вимоги заяви про відвід не можуть свідчити про упередженість колегії суддів у складі Слюсар Т.А., Панченка М.М., Волошиної В.М.

Таким чином, у задоволенні заяви про відвід колегії суддів слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України, суддя,

ухвалила

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М., Волошиної В.М. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя І.В. Іванова