ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4502/16-ц Номер провадження 22-ц/814/204/19Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В.І. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бондаревської С.М., Кривчун Т.О.

секретар: Григоришина М.В.

імена (найменування) сторін:

позивач (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_2

відповідач (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 жовтня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання права власності на будівельні матеріали,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив поділити спільне майно подружжя, а саме автомобіль Volkswagen Passat B6, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, 2007 року випуску, стягнувши з ОСОБА_3 на його користь грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини вартості автомобіля у сумі 160 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 25 серпня 2000 року по 18 жовтня 2016 року. Вказував, що під час шлюбу за спільні кошти у 2015 році вони придбали автомобіль Volkswagen Passat B6, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, 2007 року випуску. Зазначав, що вказаним автомобілем ОСОБА_3 розпорядилася на власний розсуд, а тому вважає за необхідне отримати від неї грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу.

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 17 травня 2018 року (т. 3 а.с. 68), просила визнати нерухоме майно, а саме: самочинно побудовану нежитлову прибудову літ «а3», нежитлову прибудову літ «а4» (незавершеного будівництва), що розташовані АДРЕСА_1 - об'єктом спільної сумісної власності подружжя; визнати за нею, право власності на будівельні матеріали, що використані при його будівництві вартістю 122 271 грн., згідно переліку, зазначеному у висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 27.02.2018 року за № 12/4-17; стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості 1/2 частини будівельних матеріалів у сумі 61 135, 50 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини спільного майна подружжя, яким він розпорядився без її згоди, у сумі 94 150,00 грн. та судові витрати понесені по справі.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 ними було придбано 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який знаходиться в АДРЕСА_1. У подальшому ними було здійснено значні поліпшення вказаного домоволодіння. Вважає за необхідне здійснити поділ вказаного майна.

Окрім того, вказувала, що за час шлюбу було набуто й інше майно, яким відповідач розпорядився на власний розсуд, а тому ? частина його вартості має бути їй відшкодована.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будівельні матеріали, що використані при будівництві самочинно побудованої нежитлової прибудови літ. «а3», нежитлової прибудови літ. «а4», що розташовані по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, що використані при будівництві самочинно побудованої нежитлової прибудови літ. «а3», нежитлову прибудову літ. «а4» (незавершеного будівництва), що розташовані по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини будівельних матеріалів у сумі 61 135,50 грн.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду вмотивоване тим, що автомобіль Volkswagen Passat B6, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, 2007 року випуску був реалізований за згодою ОСОБА_2 під час його перебування у шлюбі з ОСОБА_3, а тому підстави для його поділу відсутні. Окрім того, судове рішення вмотивоване тим, що сторонами було придбано спірне домоволодіння та здійснено покращення, що визнається ними. Рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення компенсації за самовільну реалізацію ОСОБА_2 спільного майна подружжя вмотивоване тим, що нею не доведено кількісний склад майна, його вартість та факт самовільного розпорядження ним.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку окремо один від одного оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_3 просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою, що спірний автомобіль був реалізований без його згоди, а коштами, отриманими внаслідок цього, у повному обсязі розпорядилася ОСОБА_3

ОСОБА_3 просила скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою суду доказів, які вказують на те, що ОСОБА_2 розпорядився їх спільним майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 сторонами не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами, 25.08.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради, актовий запис 574, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.10.2016 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано.

Перебуваючи у шлюбі сторони придбали автомобіль «Volkswagen Passat B6», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, 2007 року випуску, що не заперечувалося сторонами.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 00216/01/5342/2016 від 11.05.2016 року ОСОБА_3 вказаний автомобіль був проданий ОСОБА_4, що також підтверджується повідомленням ТСЦ МВС 5342 від 26.10.2017 року за № 5601.

ОСОБА_2 надано згоду своїй дружині ОСОБА_3 розпоряджатися (продати, обміняти, надавати в оренду, продавати в позичку, передавати в заставу, поставити на облік в ДАІ, тощо) автомобілем марки «Volkswagen Passat B6», номер шасі НОМЕР_2, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, 2007 року випуску, придбаним нею в період зареєстрованого шлюбу за їх спільні кошти. Вказана згода посвідченна приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Михно В.М. 04.05.2016 року.

Відповідно до довідки ТСЦ МВС 5342 від 17.12.2016 року за № 6645 вбачається, що станом на 17.12.2016 року згідно автоматизованої системи управління обліком транспортних засобів та водіїв «ДАІ 2000» транспортні засоби за ОСОБА_3 не зареєстровані.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 компенсації вартості ? частини вищевказаного автомобіля, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Згідно статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ч.ч. 2, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Матеріалами справи достовірно підтверджено, що спірний автомобіль був реалізований ОСОБА_3 за нотаріально посвідченою згодою її чоловіка ОСОБА_2 під час їх перебування у шлюбі. Достовірність наданої згоди ОСОБА_2 не спростована.

За таких обставин, колегія суддів не має підстав вважати, що автомобіль «Volkswagen Passat B6», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, 2007 року випуску вибув зі спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без згоди та відома одного з них.

Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 самостійно та не в інтересах сім'ї розпорядилась коштами, отриманими від реалізації автомобіля «Volkswagen Passat B6», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, 2007 року випуску, ОСОБА_2 не надано. Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 00216/01/5342/2016 від 11.05.2016 року з цих підстав останнім не оспорювався.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення компенсації вартості ? частини рухомого майна, яким самовільно розпорядився ОСОБА_2, то колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про їх необґрунтованість, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 надано фіскальний чек на придбання пральної машини LG F 1096 ND 3 (білого кольору на 6 кг), вартістю 4376 грн., фіскальний чек на придбання чайника «Tefal», вартістю 249 грн., фіскальний чек на придбання DVD плеера LG, вартістю 569 грн., фіскальний чек на придбання магнітоли CD BRAVIS, вартістю 299 грн., фіскальний чек на придбання телевізора TOSHIBA 14CJ1PB, вартістю 533 грн. замовлення на встановлення метало пластикового вікна вартістю 3114,5 грн., фіскальний чек на микрофільову піч СВЧ DEAWOO, вартістю 399,9 грн., фіскальний чек на придбання планшетний компютер SAMSUNG 963168 P3110 TITANUM SILUER (TSASEK) (чорного кольору), вартістю 2076,15 грн, фіскальний чек на придбання ноутбуку НР Pavilion dv6-3085er сер.№ *scnf 0248p2r та комплектуючих, вартістю 7600 грн. Загальна вартість вказаного майна становить 19 216,55 грн.

ОСОБА_3 вказує, що за час перебування у шлюбі було придбано майна на загальну суму 188 300 грн. Проте доказів наявності іншого майна на суму 169 083,45 грн. останньою не надано.

Окрім того, докази по справі, у тому числі показання свідків, на які посилається ОСОБА_3, не дають можливість встановити, що ОСОБА_2 самовільно розпорядився саме тим майном, придбання якого на загальну суму 19 216,55 грн. доведено позивачем за зустрічним позовом.

Допитані місцевим судом свідки підтверджують наявність рухомого майна, проте не надають жодних ідентифікуючих ознак такого майна.

Посилання ОСОБА_3 на помилковий розподіл місцевим судом понесених нею судових витрат є безпідставними, оскільки не узгоджуються із нормами чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково, у місцевого суду були відсутні підстави для покладення її судових витрат на ОСОБА_2 у повному обсязі, а не пропорційно задоволених позовних вимог.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: --//-- О.Ю. Кузнєцова

Судді --//-- С.М. Бондаревська

--//-- Т.О. Кривчун

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю. Кузнєцова