ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4102/19 Номер провадження 22-ц/814/2737/19Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегісуддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві виділені матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника АТ «Альфа-Банк» - адвоката Луньової Анни Геннадіївни

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2019 року, постановлену суддею Предоляк О.С., повний текст ухвали складено - дата не вказана

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, в якому просить визнати припиненим зобов`язання за кредитним договором № 1601/0908/98-167 від 10.09.2008 року, укладеним між нею та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк». Одночасно позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між нею та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», укладено іпотечний договір №1601/0908/98-167-Z-1, предметом іпотеки за яким є належна їй квартира АДРЕСА_1 . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.01.2015 року, залишеним без змін ухвалами Апеляційного суду Полтавської області від 06.04.2015 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2015 року, по справі № 524/10700/14-ц позов ПАТ «Альфа Банк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 1601/0908/98-167 від 10 вересня 200 року станом на 01 жовтня 2014 року на загальну суму 232 623,89 грн. та з кожного у повернення сплаченого судового збору по 1 163,12 грн. Вищевказане рішення фактично виконано шляхом сплати боргу, у зв`язку з чим зобов`язання за кредитним договором є припиненим. Незважаючи на це, ПАТ «Альфа Банк» не визнає зобов`язання за кредитним договором припиненим та надіслало повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Оскільки іпотечним договором видача заставної не передбачалась, ПАТ «Альфа Банк» має можливість зареєструвати за собою право власності на належну їй квартиру. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист та поновлення її порушених прав у випадку реєстрації за ПАТ «Альфа Банк» предмету іпотеки, що призведе до протиправного позбавлення її права власності. Посилаючись на вказані обставини, просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборонити державним реєстраторам вчинення реєстрації дії щодо квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено. Заборонено державним реєстраторам здійснювати реєстраційні дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 до набрання рішенням суду по вказаній цивільній справі законної сили.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наведені позивачем доводи та надані документи, дають підстави для задоволення вимог позивача про забезпечення позову у спосіб, обраний нею спосіб, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність об`єктивного спору між сторонами, т.я. забезпечення позову направлено на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача і не є обмеженням прав відповідача в повній мірі, носить тимчасовий характер, з метою забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

В апеляційній скарзі представник АТ «Альфа-Банк» - адвокат Луньова А.Г., посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції не містить висновку суду чи обгрунтованого припущення, в тому числі, з посиланням на обставини і докази, які вказували б на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Позивачем не додано доказів, які б підтверджували, що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі відчуження АТ «Альфа-Банк» спірного нерухомого майна, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Жодних причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та будь-яких об`єктивних сумнівів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем наведено не було та не було мотивовано в ухвалі суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Нестеренко А.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції обставин, 10 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1601/0908/98-167 на споживчі цілі, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 39 000 доларів США зі сплатою 12,50 % річних на строк до 10 серпня 2018 року (а.с.4-8).

10 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 у забезпечення кредитного зобов`язання в розмірі 39 000 доларів США передала банку в іпотеку майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9 - 10).

Права вимоги за вказаним кредитним договором № 1601/0908/98-167 від 10.09.2008 року та іпотечним договором № 1601/0908/98-167-Z-1 від 10.09.2008 року згідно з укладеним між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договором купівлі-продажу прав вимоги, посвідченим Шевченко Д.Г. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25.05.2012 року за р. № 1306, та за укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» договором купівлі-продажу прав вимоги, посвідченим Мироник О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15.06.2012 року за р. № 937, належить Акціонерному товариству «Альфа-Банк». Вказана обставина підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек (реєстрація змін) № 37132777 від 30.07.2012 року (а.с. 14).

Рішенням Автозаводського районного суд м. Кременчука Полтавської області від 27.01.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 06.04.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2015 року, у справі № 524/10700/14-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» за вих. № 101945-102-б/б від 29.10.2014 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 1601/0908/98-167 від 10.09.2008 року станом на 01.10.2014 року на загальну суму 232 623,89 грн., з них: заборгованість за кредитом - 226 408,10 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами - 4 881,79 грн., пеня - 1 334 грн. та з кожного на користь ПАТ «Альфа-Банк» у повернення сплаченого судового збору по 1163,12 грн. (а.с. 15-6,17).

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.01.2015 року у справі № 524/10700/14-ц виконано шляхом повної сплати боргу у сумі 233 787,01 грн. згідно з квитанціями № 45, № 46 від 05.09.2016 року, що підтверджується також постановою заступника начальника Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Савченко Л.П. від 05.09.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 50349775, у зв`язку з чим зобов`язання за кредитним договором № 1601/0908/98-167 від 10.09.2008 року є таким, що припинені у зв`язку з повним виконанням зобов`язань (а.с. 18,19).

АТ «Альфа-Банк» не визнає факту припинення зобов`язань за кредитним договором № 1601/0908/98-167 від 10.09.2008 року.

10.04.2018 року за вих. № 29290-102-б/б ОСОБА_1 надіслано повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, розмір якого станом на 01.03.2018 року складає 23 474,28 дол. США, що за встановленим на 01.03.2018 року курсом НБУ складає 629 240,19 грн., з яких: 8 590,03 дол. США, що складає 230 260,19 грн. - заборгованість за кредитом; 5 809,06 дол. США, що складає 155 714,85 грн. - заборгованість по відсотках; 9 075,19 дол. США, що складає 243 265,15 грн. - заборгованість по пені, а у випадку невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку повідомило про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 20).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зобов`язати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. При встановлені зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, апеляційний суд вважає закономірним та обґрунтованим забезпечення позову у вказаний спосіб.

Із виділених матеріалів справи вбачається, що рішення Автозаводського районного суд м. Кременчука Полтавської області від 27.01.2015 року у справі № 524/10700/14-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 1601/0908/98-167 від 10.09.2008 року станом на 01.10.2014 року на загальну суму 232 623,89 грн. та судового збору виконане шляхом сплати боргу у розмірі 233 787,01 грн. за квитанціями № 45,№ 46 від 15.05.2015 р., у зв`язку з чим виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №524/10700/14-ц, виданого 15.05.2015 р. Автозаводським районним судом м. Кременчука, закінчено згідно постанови заступника начальнмка Автозаводського ВДВС м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 05.09.2016 р. (а.с.18,19).

Направлення 10.04.2018 р. ПАТ «Альфа-банк» на адресу ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням з висловненим наміром про звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому ст. 37 Заокну України «Про іпотеку», є підтвердженням того, що банк не визнає факт виконання боржником ОСОБА_1 рішення Автозаводського районного суд м. Кременчука Полтавської області від 27.01.2015 року у справі № 524/10700/14-ц, а саме фактичного внесення боржником заборгованості у розмірі 233 787,01 грн.

Оскільки між банком та боржником дійсно існує спір з приводу виконання умов кредитного договору та виконання ухваленого рішення суду першої інстанції про стягнення кредитної заборгованості, то дійсно існують законні підстави для забезпечення позову у той спосіб, про який заявлено боржником, з метою уникнення подвійного стягнення, як правильно зазначив суд першої інстанції, забезпечення позову носить тимчасовий характер, тобто діє до набрання рішення суду по даній справі законної сили та не обмежує прав банку, а лише направлено на охорону прав позивача від можливих недобросовісних дій банку.

Доводи апеляційної скарги про те, що обраний позивачем та судом спосіб забезпечення позову не є співмірним заявленим позивачем вимогам, оскільки предметом спору у даній цивільній справі є зобов`язання за кредитним договором, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки предметом даного позову є захист прав споживача фінансових послуг та визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, за умовами кредитного договору № 1601/0908/98-167 від 10.09.2008 р. виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 перед банком забезпечено іпотекою (п.4 договору), тобто правові наслідки порушення позичальником своїх зобов`язань регулюються також і умовами договору іпотеки, отже виконання чи невиконання умов кредитного договору позичальником тягне правові наслідки для застосування умов договору іпотеки, зобов`язання за кредитним договором та договором іпотеки є взаємопов`язаними за ознакою настання правових наслідків.

Посилання в апеляційній скарзі на висновки апеляційного суду іншої області є хибними, оскільки висновки суду апеляційної інстанції не носять характеру обов`язкових, у розумінні ЦПК України, так як нормами ч. 4 ст. 263 ЦПК України визначено обов`язок суду враховувати лише правові висновки Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано жодного документа, який би підтверджував, що нерухоме майно дійсно може бути відчужене на користь третіх осіб, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки направлення 10.04.2018 р. банком на адресу ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання вказує на реальну можливість банку вжити заходи по зверненню стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2019 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов