Справа № 2-1675/11 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/811/2673/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 липня 2018 року в складі судді Веремчука О.А. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,-

встановила:

У вересні 2011 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Просила змінити розмір аліментів які стягуються на підставі рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31.07.2007 року (справа № 2-801) на утримання спільного сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 217 грн. щомісячно, на 1/4 частину його заробітку, доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 05.12.2011 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 вича про зміну розміру аліментів.

Змінено розмір аліментів згідно рішення Сокальського районного суду від 19.07.2007 року з відповідача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця с. Княже, Сокальського району, Львівської області на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 217 грн. на 1/4 частину заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 20.09.2011 р. і до досягнення повноліття.

10.11.2017 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення (а.с. 34).

Ухвалою Сокальського районного суду від 05.01.2018 р. заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05.12.2011 року скасовано, призначено справу на новий судовий розгляд на 29.01.2018 р. (а.с. 76-77).

Під час нового розгляду представник позивачки ОСОБА_5 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій вказав, що розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на той час складав 1860 гривень, самостійно позивач не може забезпечити належний рівень матеріального забезпечення для спільної із відповідачем дитини, при цьому аліменти у розмірі 217 грн., які визначені рішенням суду, не можуть забезпечити і половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідач не сплачує такі, має заборгованість.

Згідно характеристики син сторін ОСОБА_6 навчається у 5 класі ЧЗШ № 5, здібний до вивчення математики, історії, іноземних мов. Має хороший загальний розвиток. Цікавиться художньою літературою, багато читає.

Для належного подальшого розвитку дитини, її фізичного та інтелектуального, культурного та соціального розвитку, дитині потрібне належне матеріальне утримання.

Позивачка відноситься до категорії малозабезпечених осіб, не працює, не перебуває на обліку в ПФУ, центрі зайнятості, не отримує жодних видів допомоги, що підтверджується відповідними довідками.

Відповідач протягом тривалого часу, а саме з 2009 року перебуває за кордоном на заробітках, що свідчить про те, що матеріальне становище відповідача покращилось, в порівняні з його матеріальним становищем станом на 2007 рік.

Просила змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31.07.2007 року та визначити мінімальний розмір аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 23 липня 2018 рокупозов задоволено.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_1 згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31.07.2007 року у справі № 2-801, шляхом зміни способу їх стягнення, та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту вступу рішення в законну силу та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 704 гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , з таким не погоджується, вважає незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Покликається на постанову Верховного Суду від 10.09.2018 року у справі № 486/466/18, у якій суд зазначив, що встановивши, що відповідач офіційно не працює та має нерегулярний дохід, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення аліментів у частці від його заробітку (доходу).

Стверджує, що в суді першої інстанції стороною відповідача не заперечувалось проти зміни розміру аліментів, оскільки їх розмір в сумі 217 грн. є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, водночас заперечують зміну розміру аліментів шляхом зімни способу їх стягнення з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу).

Звертає увагу на те, що суд застосував до спірних правовідносин ст. 77 СК України, яка не підлягає застосуванню, оскільки регламентує способи надання утримання одному із подружжя.

Вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини не свідчать про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів на користь позивачки, натомість обставин, які б були підставою для зміни способу стягнення аліментів з твердої суми на частку від заробітку, судом не встановлено, в оскаржуваному рішенні не наведено.

Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 липня 2018 року змінити, задовольнити позов частково, змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина із 217 грн. на 1000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи аліменти у частці від доходу місцевий суд виходив з правовідносин, які склались між сторонами, врахувавши їх майновий стан дійшов висновку про те, що є підстави для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31.07.2007 року у справі № 2-801, шляхом зміни способу їх стягнення, відтак стягувати з ОСОБА_1 аліменти в користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який розірвано 13.06.2009 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 105, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Від шлюбу в сторін є спільний син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7).

Згідно виконавчого листа від 19.07.2007 року, виданого Сокальським районним судом Львівської області, з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 стягувались аліменти на користь ОСОБА_7 на отримання сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 217 грн. щомісячно (а.с. 5).

Звертаючись з позовними вимогами та обгрунтовуючи свою позицію, позивач ОСОБА_2 зазначала, що розмір аліментів, визначений рішенням суду від 2007 року, на даний час не відповідає та не може забезпечити потреби дитини, відповідач не бажає добровільно збільшити розмір аліментів, а самостійно вона не може матеріально забезпечувати повноцінне утримання сина.

Подаючи заяву про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 звертав увагу на наявність рішення про визнання його безвісно відсутнім, при цьому відповідачці було відомо про його перебування за межами України.

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням, відповідач свої доводи, крім зазначеного, фактично зводить до безпідставної, на його думку, зміни способу стягнення аліментів.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набув чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року, який діє з 08.07.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З огляду на предмет пред`явленого позову, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 80), колегія судів приходить висновку, що позивачем заявлено позов про зміну способу стягнення аліментів, із стягнення аліментів у твердій гршовій сумі на їх стягнення у частці від доходу.

До внесення змін у ч. 3 ст. 181 СК України, дане питання було врегульовано положеннями ст. 192 СК України, тлумачення якої давало підстави для висновку, що нею охоплюються, як питання зміни розміру аліментів, так і питання зміни способу їх стягнення (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13).

Положення ч. 3 ст. 181 СК України, на відміну від положень ст. 192 СК України, не встановлюють підстав (обставин) з настанням яких позивач вправі ініціювати питання про зміну способу їх стягнення, проте чітко визначено, що позивачем в такій категорії спорів може бути виключно одержувач аліментів.

Враховуючи законодавчу відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів, колегія суддів виходить з того, що в даному випадку за аналогією слід застосовувати положення ст.ст. 182 та 192 СК України. При цьому слід враховувати якнайкращі інтереси дитини, адже саме її власністю є аліменти, згідно із положеннями ч. 1 ст. 179 СК України, і такі, зокрема їх розмір, виходячи із своєї суті, мають бути необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного її розвитку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені статтею 182 СК України, серед яких стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав та інш.

При цьому, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет на 2019 рік" прожитковий мінімум, для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року складає 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

При цьому, частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Безумовним є те, що у зв`язку з навчанням син сторін потребує матеріальних витрат на їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, забезпечення певного рівня дозвілля та культурного розвитку, розмір яких (витрат), попри зазначене, стороною позивача не підтверджений.

При цьому, колегія суддів враховує вік відповідача та його можливість і здатність працювати, відсутність проти показів до праці.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які підтверджували б розмір доходу позивачки, однак беззаперечним є те, що витрати по утриманню сина несе його мати, тому розмір аліментів, який визначений рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 31.07.2007 року в сумі 217 грн., не може вважатись належним утриманням сина зі сторони відповідача, як батька, з врахуванням обставин у справі та вимог законодавства, відтак слідуючи принципу диспозитивності та заявленим вимогам ОСОБА_2 , колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для задоволення позову.

Покликаючись на наявність рішення про визнання відповідача безвісно відсутнім, відповідач не долучив такого до апеляційної скарги, в матеріалах справи таке відсутнє, поряд з цим, з врахуванням положень ст. 45 ЦК України та можливості суду за заявою особи, яка визнана безвісно відсутньою скасувати рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, таке не може бути перешкодою для права дитина на належне утримання від свого батька.

У мотивувальній частині рішення, суд зазначив, що відповідно до ст. 77 Сімейного кодексу України матеріальна допомога з боку відповідача повинна бути систематичною (щомісячною).

Разом з цим, ст. 77 СК не містить такого формулювання та регулює питання способів надання утримання одному з подружжя, відтак покликання суду на таку є безпідставним, проте це не тягне за собою скасування чи зміну оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 12 листопада 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк