Справа № 161/2377/19 Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І. Б.
Провадження № 22-ц/802/1021/19 Категорія: 18 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2019 року ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що з вини відповідачки ОСОБА_1 29 січня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений автомобіль марки «Volvo XC90», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 . За порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності. ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №3125/222/000018 від 18 січня 2016 року здійснила виплату страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_2 у розмірі 64 434,62 грн.

Позивач також зазначав, що відповідач ОСОБА_1 застрахувала свою відповідальність перед третіми особами в ПАТ «СК «Інтерполіс» на підставі полісу №АЕ/4846583, ПАТ «Страхова компанія «Інтерполіс» в користь ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» провела оплату страхового відшкодування лише у розмірі 49490,00 грн.

Посилаючись на те, що особа, яка застрахувала цивільну відповідальність перед третіми особами, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, позивач просив суд стягнути з відповідачки зазначену різницю в розмірі 14944,62 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2019 року в задоволенні позову у даній справі відмовлено.

Стягнуто з позивача в користь відповідачки 6 578,00 грн понесених нею судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог страхової компанії.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду в даній справі розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для стягнення з винуватця ДТП відповідачки ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою немає, оскільки наданий позивачем висновок щодо визначення вартості страхового відшкодування не може бути підставою для такої виплати, оскільки він не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що 18 січня 2016 року між ПАТ «СК» Універсальна»» та ОСОБА_2 був укладений договір страхування наземного транспорту №3125/222/000018, відповідно до умов якого страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля марки «Volvo XC90», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.4).

Cудом також встановлено, що 29 січня 2016 року з вини водія ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений застрахований автомобіль марки «Volvo XC90», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 2).

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.02.2016 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с.2).

Відповідно до звіту № 045 від 23.03.2016 року про оцінку автомобіля «Volvo XC90», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконаного Приватним підприємством «Експертний центр після аварійного захисту» на замовлення Страхової компанії «Універсальна», матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Volvo XC90», становить 83387,47 грн (а.с.12-21).

Із наявного в матеріалах справи рахунку №41 від 15 лютого 2016 року, складеного ФОП ОСОБА_3 ., убачається, що вартість ремонту автомобіля марки «Volvo XC90» становить 62171,33 грн (а.с.23).

03 березня 2016 року страховиком ПАТ «СК «Універсальна» був складений страховий акт №20765/1 та розрахунок страхового відшкодування (а.с.24-25), на підставі яких СК «Універсальна» виплатила ФОП Артеменко О ОСОБА_4 , який проводив ремонт пошкодженого автомобіля, вартість ремонту автомобіля у розмірі 60117,05 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 99833 від 04.03.2016 року (а.с.30).

11 березня 2016 року ФОП ОСОБА_3 направив ПАТ «СК «Універсальна» лист №3 про те, що оплата по рахунку №41 від 15.02.2016 року надійшла від страхової компанії 04.03.2019 року в розмірі 60 117, 05 грн, за цей період часу ціни на запчастини для ремонту пошкодженого автомобіля підвищились, а тому просив здійснити доплату в розмірі 4317,57 грн згідно рахунку № 93 від 10.03.2016 року (а.с.26, 27).

14 березня 2016 року ПАТ «СК «Універсальна» було проведено повторний розрахунок страхового відшкодування, в який, окрім суми 60117,05 грн, включено суму 4317,57 (а.с.28-29), яка і була виплачена фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 за ремонт пошкодженого автомобіля (а.с.31)

Цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_1 перед третіми особами була застрахована в ПАТ «СК «Інтерполіс» на підставі полісу № АЕ/4846583, яке і виплатило в користь ПАТ «СК «Універсальна» страхове відшкодування у розмірі 49490 грн за вирахуванням 510 грн франшизи в межах обов`язкового ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих.

При цьому позивач вважає, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою проведеною ПАТ «СК «Інтерполіс» в розмірі 14934,62 грн, повинна відшкодувати страховій компанії відповідачка ОСОБА_1 , з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода.

Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Порядок визначення розміру матеріальних збитків, завданих пошкодженням колісного транспортного засобу, врегульовано Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до вказаної Методики розмір матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез) складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Пунктом 7.38 Методики передбачено випадки, коли значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю.

Разом з тим, пунктом 7.39 Методики визначено, що винятком стосовно використання зазначених вимог є: якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Судом встановлено, що на замовлення ПАТ «СК «Універсальна» Приватним підприємством «Експертний центр після аварійного захисту» було проведено оцінку автомобіля марки «Volvo XC90», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що складено відповідний звіт № 045, із якого убачається, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Volvo XC90», становить 83387,47 грн (а. с.12-16).

Розмір матеріального збитку приватним підприємством було визначено за формулою Сврз+ВТВ (втрата товарної вартості). При цьому втрата товарної вартості не нараховувалося за умовами страхової компанії. В свою чергу, Сврз визначалося таким чином: 3420 (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + 6416,69 (вартість необхідних для ремонту матеріалів) + 73550,78(вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту)х(1-0,0(коефіцієнт фізичного зносу), що разом складає 83387,47 грн.

Крім того, судом установлено, що з метою визначення причин настання страхового випадку та реального розміру збитків за фактом ДТП між відповідачкою ОСОБА_1 та аварійним комісаром ФОП ОСОБА_5 було укладено договір про надання послуг аварійного комісара №19/01, на виконання умов якого аварійним комісаром зроблено висновок, у якому йдеться про те, що в ході проведення розслідування щодо правильності визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків за фактом ДТП, яке сталося 29.01.2016 року за участю автомобіля марки «VOLVO ХС90», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлено, що у звіті №Q45 про матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «VOLVO XС90» від 23.03.2016 року виявлено ряд помилок, які суттєво впливають на розмір матеріального збитку (а.с.68).

Зокрема, у своєму висновку аварійний комісар ОСОБА_5 звернув увагу на той факт, що договір добровільного страхування наземного транспорту Каско № 3125/222/000018 від 18.01.2016 року укладений на спеціальну умовах, а саме: опція «Без урахування зносу» (пункт 1.10 договору), і на розмір виплати страхового відшкодування допущені у звіті помилки не впливають, однак, ці помилки впливають на розмір матеріального збитку, а отже, і на розмір виплати в порядку суброгації. У відповідності до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля ОСОБА_2 (страхувальник) на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту отримав від страхової компанії страхове відшкодування, яке дорівнює вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу Ез, а страховик ПАТ «СК «Універсальна» отримав право вимоги до Страхової компанії «Інтерполіс», яка застрахувала цивільно правову відповідальність відповідальність відповідачки в даній справі ОСОБА_1 перед третіми особами, про відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілого ОСОБА_2 у розмірі вартості матеріального збитку (який в свою чергу визначається як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та величини втрати товарної вартості). Оскільки в даному випадку наявні підстави для нарахування коефіцієнту фізичного зносу, ці дві величини будуть значно відрізнятись.

Як було встановлено судом, Страхова компанія «Інтерполіс» виплатила Страховій компанії «Універсальна» страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та величини втрати товарної цінності.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що підстав для стягнення з відповідачки в користь позивача різниці між розміром страхового відшкодування, виплаченим потерпілій особі страховиком на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, і розміром страхового відшкодування, визначеним на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, немає.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Універсальна» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді