Номер провадження: 22-з/813/329/19
Номер справи місцевого суду: 507/965/16-ц
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

02.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Черевка П.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. у справі за позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Любашівської селищної ради Одеської області (третя особа - ОСОБА_4 ) про визнання правочинів недійсними,

встановив:

У липні 2016 року Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» звернулася до Любашівського районного суду Одеської області з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Любашівської селищної ради Одеської області про визнання правочинів недійсними (т. 1 а.с. 2-10, 157-164).

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року справу передано до Ананьївського районного суду Одеської області для розгляду (т. 1 а.с. 228).

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області вд 22 лютого 2017 року у задоволенні позову Державної судноплавної компанії "Чорноморське пароплавство" було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» задоволено частково. Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» задоволено частково. Визнано недійсним витяг з рішення зборів уповноважених №2 від 28 лютого 1998 року «Про виділення в натурі майна на особисті майнові паї працівникам господарства відповідно до поданих заяв» в частині, що стосується передачі майнового паю - готельного комплексу, який розташований у АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 . Визнано нікчемними та скасовані рішення виконкому Любашівської селищної ради №175 від 03 липня 2002 року «Про оформлення права власності на готельний комплекс по АДРЕСА_1 » та рішення 2 сесії Любашівської селищної ради XXIV скликання №57-XXIV від 23 липня 2002 року «Про закріплення земельної ділянки за готельним комплексом по АДРЕСА_1 . Визнано недійсним свідоцтво про право приватної власності ОСОБА_3 на готельний комплекс, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , видане 05 липня 2002 року на підставі рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради №175 від 03 липня 2002 року та скасовано його державну реєстрацію. Визнано нікчемним договір купівлі-продажу від 15 березня 2016 року готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га., кадастровий №:02:003:0216, укладеного ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 197-205).

Постановою Верховного Суду від 15 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про визнання частково недійсним рішення зборів уповноважених від 28 лютого 1998 року № 2, визнання недійсним і скасування рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 03 липня 2002 року № 175, визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності, виданого 05 липня 2012 року на імя ОСОБА_3 , та скасування його державної реєстрації, визнання недійсним договору купівлі-продажу готельного комплексу від 15 березня 2016 року - скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 3 а.с. 104-110).

Під час розгляду справи апеляційним судом, 22 листопада 2019 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяву про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. з підстав існування обставин, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості суддів, а саме: на думку заявника, вказаний склад суддів не буде здійснювати належне правосуддя у зв`язку із тривалим розглядом даної справи. Так, ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 червня 2019 року розгляд справи був призначений на 09 год. 45 хв. 12 листопада 2019 року. Однак, у вказаний день розгляд справи не відбувся у зв`язку із відсутністю електропостачання у суді. Розгляд справи був знову відкладений на 31 березня 2020 року по причині великого навантаження на суддів Одеського апеляційного суду. На думку заявників, такі дії колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. спрямовані на навмисне затягування строків розгляду даної справи, у зв`язку із чим у діях складу суду вбачається упередженість та необ`єктивність.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід колегії суддів визнано необґрунтованою.

Апеляційне провадження у справі зупинено.Справу передати до канцелярії Одеського апеляційного суду для виконання вимог ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

28 листопада 2019 року згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 листопада 2019 року в Одеському апеляційному суді для вирішення питання про відвід колегії суддів у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. у справі за позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Любашівської селищної ради Одеської області (третя особа - ОСОБА_4 ) про визнання правочинів недійсними був визначений склад колегії суддів у складі головуючого судді - доповідача Черевка П.М.

Розглянувши заявлене клопотання, суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі.

У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України (визначення складу суду). Питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (ч. ч. 1-3, 7, 8 ст. 40 ЦПК України).

Зі змісту заяви про відвід судді вбачається, що основною підставою для відводу колегії суддів є можлива упередженість та необ`єктивність колегії суддів, існуючу «апріорі» через нібито не здійснення належного правосуддя у зв`язку із тривалим розглядом даної справи. Однак на підтвердження вказаних обставин заявником не надано жодного належного та допустимого доказу.

Так, безпідставність доводів щодо нібито навмисного відкладення розгляду справи, призначеної на 12 листопада 2019 року, спростовується наявним у матеріалах справи Актом №01.01-11/1/2019 від 13 листопада 2019 року, згідно якого встановлено, що 12 листопада 2019 року Південним РЕМ АТ «Одесаобленерго» було проведено відключення будівлі суду від постачання електричної енергії.

У зв`язку із великим навантаженням на суддів Одеського апеляційного суду, справу було призначено до розгляду на 09 год. 45 хв. 31 березня 2019 року. Таким чином, заявниками не наведеного жодного доказу, на підставі якого можна було б зробити висновок навмисне затягування суддями строків розгляду даної справи, а також про те, що в діях складу суду вбачається упередженість та необ`єктивність.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Згідно практики ЄСПЛ, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; неприпустимими є гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Враховуючи наведене і приймаючи до уваги, що заявник засновує свою заяву про упередженість та необ`єктивність колегії суддів на припущеннях, які не можуть бути підставою для відводу колегії суддів, а дійсних обставин для задоволення відводу або самовідводу не встановлено, жодних інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для відводу колегії суддів у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. Бродецьким О.О. та Ватренко Ж.О. не наведено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені підстави для відводу колегії суддів не ґрунтуються на законі, є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

У задоволені заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М по цивільній справі за апеляційною скаргою Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року у справі за позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Любашівської селищної ради Одеської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду П.М. Черевко