Справа № 461/8963/17
Провадження № 22-з/811/300/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
УХВАЛА

11 листопада 2019 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Левик Я.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ванівського О.М. від розгляду справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 7 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, з участю третіх осіб: Першої Львівської державної нотаріальної контори, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

07 листопада 2019 року ОСОБА_1 подала заяву за вх. № 22382 про відвід судді Ванівського О.М. від розгляду даної справи з підстав, що вказаний суддя, будучи суддею Галицького районного суду м. Львова, 12 листопада 2012р. ухвалив заочне рішення, яким визнав факт спільного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі АДРЕСА_1 , чим, на думку заявника, породив спір між спадкоємцями. В подальшому вказане рішення було скасоване в апеляційному порядку ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Львівської області у складі головуючого судді Савуляка Р.В., суддів Бермеса І. В., Мусіної Т.Г. від 22 лютого 2013 року. На думку заявника, наявні підстави для відводу судді Ванівського О.М. від розгляду даної справи у зв`язку з його упередженістю до даної справи та позиції судді Савуляка Р.В., висловленої по справі №1304/8330/12 при постановленні ухвали Апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2013 року. Вказані обставини, на думку заявника, викликають недовіру до судді Ванівського О.М. по розгляду даної справи.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року відвід, заявлений ОСОБА_1 судді Ванівському О.М. - визнано необґрунтованим. Вирішення питання про відвід судді Ванівському О.М. передано на розгляд іншого судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, призначення якого проведено в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. До вирішення заяви про відвід судді провадження у справі зупинено.

08 листопада 2019 року справу для вирішення питання про відвід передано судді Левику Я.А.

Перевіривши доводи заяви про відвід судді Ванівського О.М., вважаю, що підстав для задоволення відводу судді немає.

Згідно ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Із змісту рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року вбачається: «52. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки голови В.Л. Г, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58). 53. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).».

Також, відповідно до змісту п. 2.5. Бангалорських принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23:

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Нижче наведені приклади таких випадків:

1. У судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

2. Раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок.

3. Суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

Суддя не може бути відсторонений від участі у розгляді справи в тому випадку, коли жодний інший суд не може бути призначений для розгляду даної справи або через терміновий характер справи, коли зволікання в її вирішенні може призвести до серйозної судової помилки.

Перевіряючи заяву про відвід в контексті наведених у ній доводів та враховуючи згадані вимоги закону, вважаю, що підстав для задоволення відводу немає.

Так, підстави відводу фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 з рішенням судді Ванівського О.М. у іншій справі та жодних доводів, які б свідчили про певну поведінку вказаного судді, яка б вказувала на упередження чи небезсторонність при розгляді справи і, які б можна було перевірити, - не наведено.

Аналогічно жодних доводів чи обставин, які б вказували на те, що суддя Ванівський О.М., не забезпечив відсутність сумнівів у його безсторонності при розгляді даної справи, заявником не наведено та таких із матеріалів справи не встановлено.

Зважаючи на вказане заявлений відвід, із наведених у ньому підстав, - не слід вважати обґрунтованим, оскільки зазначені обставини не вказують про необ`єктивність чи упередження судді Ванівського О.М.

Жодних інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності чи упередженості судді Ванівського О.М. при розгляді справи заявником не наведено.

З огляду на наведені вище норми процесуального закону та обставини, що викладені в заяві про відвід, про які йшлося та, які слід вважати такими, що не дають підстав для задоволення заяви про відвід, - у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 36, 40 ЦПК України, -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ванівського О.М. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Я.А. Левик