Постанова

Іменем України

19 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 369/142/13-ц

провадження № 61-31417св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Мережко М. В., Сержанюка А. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог заявника

У лютому 2017 року ОСОБА_2 подав до апеляційного суду Київської області заяву про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 29 травня 2014 року у справі № 369/142/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором іпотечного кредиту.

Заява мотивована тим, що з листа ПАТ «Родовід Банк» від 18 січня 2017 року йому стало відомо, що 07 жовтня 2008 року між банком та Державною іпотечною установою був укладений договір відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит, договором поруки та іпотечним договором, про що у Державному реєстрі правочинів та в Державному реєстрі іпотек було зроблено відповідний запис. Також у цьому листі зазначено, що у лютому 2009 року Державна іпотечна установа здійснила зворотне відступлення ПАТ «Родовід Банк» права вимоги за вказаними договорами. Отже, банк повернув собі права кредитора за наведеними договорами.

17 лютого 2017 року він отримав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформаційну довідку, з якої дізнався, що зворотне відступлення права вимоги від Державної іпотечної установи до ПАТ «Родовід Банк» не було зареєстроване у встановленому законодавством порядку у вказаному реєстрі. За таких умов, вважав, що на момент ухвалення рішення Апеляційним судом Київської області у справі у ПАТ «Родовід Банк» було відсутнє право вимоги за договором про іпотечний кредит, договором поруки та іпотечним договором, відтак його позов не підлягав до задоволення.

Вказані обставини вважав істотними для вирішення справи по суті, існували на час ухвалення рішення апеляційним судом, однак не були і не повинні були йому відомі, відтак є підставами для перегляду рішення Апеляційного суду Київської області від 29 травня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 серпня 2017 року заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Судове рішення мотивовано тим, що посилання заявника на непроведення реєстрації відступлення права вимоги у встановленому законом порядку, відтак й на відсутність у позивача права вимоги на час вирішення справи судом, не відповідають дійсності, а правові підстави для перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду по справі відсутні.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про те, що про відступлення права вимоги позичальнику та майновому поручителю стало відомо ще 10 вересня 2015 року, тому ним пропущено строк звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, передбачений частиною першою статті 362 ЦПК України у редакції 2004 року, чинній на час розгляду питання судом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення Апеляційного суду Київської області від 29 травня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та відмовити у задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк».

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд надав неправильну правову оцінку наданим ним доказам і доводам щодо існування нововиявлених обставин, достатніх для перегляду рішення у справі по суті спору.

Вказує, що зворотне відступлення права вимоги за спірним кредитним договором не було належно зареєстроване, тому позивач не мав права вимоги на час ухвалення рішення по суті у цій справі.

Зазначає, що про існування нововиявлених обставин йому стало відомо тільки 17 лютого 2017 року, тому ним не пропущено строк звернення до суду з відповідною заявою.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу до суду подано не було.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК Українивизначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно зі статтею 361 ЦПК України 2004 року рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 361 ЦПК України).

У пункті 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини 2 статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Отже, для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами суд повинен враховувати не тільки ту обставину, що заявнику не було відомо про них на час розгляду справи, а і те, що такі обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи і ці обставини повинні мати істотне значення, що впливають на правильне вирішення спору.

Встановивши, що: 07 жовтня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та Державною іпотечною установою був укладений договір відступлення права вимоги за спірним договором про іпотечний кредит, договором поруки та іпотечним договором, при цьому вказаний договір відступлення передбачав як відступлення права вимоги від банку до Державної іпотечної установи (розділ 3 договору), так і зворотне відступлення такої вимоги від іпотечної установи до банку (розділ 4 договору); акт приймання-передачі документів від банку до Державної іпотечної установи було підписано 07 жовтня 2008 року, акт зворотного приймання-передачі документів - 05 лютого 2009 року; з наданої самим заявником інформаційної довідки від 17 лютого 2017 року у Державному реєстрі дійсно міститься належно зареєстрована інформація про перехід прав вимоги відповідно до договору про відступлення права вимоги від 07 жовтня 2008 року, у той же час відомості про такий перехід права вимоги були зареєстровані 26 лютого 2009 року, при цьому, відповідно до наявних у реєстрі даних іпотекодержателем зазначений саме ВАТ «Родовід Банк», апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду у справі.

Крім того, апеляційний суд, з огляду на лист, направлений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на адресу банку 21 жовтня 2015 року, встановив, що про відступлення права вимоги позичальнику та майновому поручителю стало відомо ще 10 вересня 2015 року, тому заявник пропустив місячний строк звернення до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, передбачений частиною першою статті 362 ЦПК України 2004 року.

Доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Враховуючи докази та обставини, які були встановлені та досліджені судом під час розгляду справи по суті, апеляційний суд правильно залишив без задоволення заяву ОСОБА_2 , оскільки перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, які існували, які є суттєвими, але про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення та те, що такі обставини не могли бути відомими учаснику справи на час її розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність та обґрунтованість його судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк