Справа №333/5143/18
Провадження №2-о/333/8/19
рішення

Іменем України

17 січня 2019 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря Некрашевич Є.В.,

заявниці ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересовані особи: Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі заявою про встановлення факту, перебування особи на утриманні, мотивуючи свої вимоги тим, що з 04.11.1970 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2. 15.05.2018 р. ОСОБА_2 помер. Вони разом з ОСОБА_2 проживали за однією адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. З 21.12.1976 р. місце іх спільного проживання було зареєстровано у вказаному житловому приміщенні. З 1995 року чоловік перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Горняцькому районі м. Макіївки та отримував пенсію, розмір якої на час смерті складав 11700 грн. вона також є пенсіонеркою та перебувала на обліку в цьому ж Пенсійному фонді і отримує пенсію в розмірі 1500 грн. Оскільки м. Макіївка Донецької області є тимчасово окупованою територією, вони з чоловіком були змушені переїхати до м. Запоріжжя. 27.07.2017 року чоловік був взятий на облік як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України у звязку з чим УПтСЗН Запорізької міської ради по Комунарському району йому була видана довідка №. ОСОБА_3 перебував на обліку в Шевченківському обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України в м Запоріжжя та отримував пенсію в розмірі 11700 грн. З 02.07.2018 р. вона також була взята на обліку як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України УПтСЗН Запорізької міської ради по Комунарському району та перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України в м Запоріжжя та отримував пенсію в розмірі 1500 грн. На теперішній час вона бажає отримувати пенсію з втрати годувальника після смерті чоловіка, але листом від 21.08.2018 р. (№437/р-1) за підписом начальника Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м Запоріжжя їй було відмовлено в переході на пенсію чоловіка, оскільки не доведено, що вона перебувала на утриманні свого чоловіка. У звязку з чим звернулась до суду. Просила суд встановити факт її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала, пояснила, що вона до 2018 року знаходилась на обліку як внутрішньо переміщена особа в м. Селідове Донецької області, а чоловік з 2017 року в м. Запоріжжя, тому зареєстровані вони як внутрішньо переміщені особи були за різними адресами, бо не мали можливості зареєструватися за однією адресою. Але в м. Запоріжжя вони з чоловіком приїздили завжди разом, тут тимчасово проживали також разом. ОСОБА_3 за життя переніс інсульт, пересувався з палицею, тому потребував сторонньої допомоги. Вони з 1970 року проживали разом, вели спільне домогосподарство, пенсія чоловіка була їх основним джерелом доходів.

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснила, що в 2017 році познайомилась з подружжям ОСОБА_1 на вулиці випадково. Вони шукали місце для тимчасового проживання. ОСОБА_3 пересувався з палицею, дружина йому допомагала. Вона запропонувала декілька днів переночувати в неї, ОСОБА_3 погодились та два дні проживали в неї. Після того вона ще раз зустріла їх на вулиці, вони також були разом.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без участі представника управління за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що з 04.11.1970 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.

15.05.2018 р. ОСОБА_2 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть.

Як вбачається з копій паспорту та довідок внутрішньо переміщених осіб, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є АДРЕСА_1. В місті Запоріжжя ОСОБА_2 з 27.07.2017 року був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою м. Запоріжжя, вул. Європейська, б. 14 кв. 39 (довідка НОМЕР_1), а ОСОБА_1 з 02.07.2018 року зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2.

Тобто на час смерті ОСОБА_2 подружжя ОСОБА_2 не були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за однією адресою у звязку з чим виникла необхідність доводити факт перебування на утриманні в судовому порядку.

ОСОБА_1 звернулась до Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії у звязку із втратою годувальника, та листом їй було відмовлено через відсутність документу, що засвідчує факт перебування на утриманні.

Як вбачається з довідок про розмір пенсії: ОСОБА_2 отримував пенсія на час смерті в розмірі 11783,35 коп., а ОСОБА_1 в розмірі 1501,59 грн. (а.с.18,19).

Таким чином, пенсія покійного чоловіка була основним джерелом засобів для існування та проживання сімї.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у звязку із втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

При прийнятті рішення суд врахував, що заявниця та її чоловік ОСОБА_2 з 1970 року знаходились в зареєстрованому шлюбі, з 1976 року мали зареєстроване місце проживання за однією адресою, але у звязку з тимчасовою окупацією міста їх реєстрації та фактичного проживання, були змушені зареєструватись як тимчасово переміщені особи за різними адресами. Проте, даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не перебувала на утриманні у чоловіка ОСОБА_2 в суді не встановлено, а навпаки показаннями свідка ОСОБА_4 підтверджується, що під час приїзду до м. Запоріжжя в 2017 році подружжя ОСОБА_2 перебували разом. Пенсія чоловіка ОСОБА_2 майже в 9 разів перевищувала розмір пенсії, що отримує заявниця, що дає підстави суду вважати, що пенсія чоловіка ОСОБА_2 була основним джерелом доходів сімї ОСОБА_2.

Враховуючи значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, суд оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, суд вважає за можливе встановити факт перебування ОСОБА_1 на утримані її чоловіка ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.163-319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересовані особи: Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя задовольнити повністю.

Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилась в м. Макіївка Донецької області (ІПН НОМЕР_2) на утриманні її чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна, який помер 15.05.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 18.01.2019 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Л.О. Варнавська