Справа № 333/6595/18
Провадження № 2/333/553/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Кулик В.Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб у залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

28.11.2018 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент реєстраційних послуг ЗМР про усунення перешкод власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Право власності на нерухоме майно набуте позивачем на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С., зареєстрованого у реєстрі за № 4515. У вказаній квартирі на цей час зареєстровані відповідачі по справі: ОСОБА_3 - продавець квартири та члени її родини ОСОБА_4, ОСОБА_5 Відповідно до умов вище вказаного договору продавець зобов'язалася знятися з реєстраційного обліку та сприяти зняттю з реєстраційного обліку з адреси відчужуваної квартири ОСОБА_5, ОСОБА_4, передати квартиру продавцю для вільного користування і безперешкодного володіння нею у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень, разом з приналежностями та документами до цієї квартири (технічний паспорт, ключі, тощо). Але до тепер, зазначена умова даного договору ОСОБА_3 не виконана. З моменту продажу квартири відповідачі жодного дня в неї не мешкали, їх особистих речей та майна в квартирі не має, де вони знаходяться на цей час, позивачу невідомо. Реєстрація відповідачів у належній позивачу квартирі чинить йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження його майном, він змушений нести додаткові витрати у зв'язку з реєстрацією останніх у його квартирі. Все це порушує його право власності.

Посилаючись на зазначене, просить суд усунути позивачу перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою від 03.12.2018 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Свої інтереси довірив представляти адвокату ОСОБА_2, яка надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, у судове засідання не з'явилися, але кожний окремо, надали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують, зазначили, що змінити місце реєстрації у позасудовому порядку не мають можливості оскільки найближчим часом не планують приїздити на територію України.

Представник третьої особи - Департамент реєстраційних послуг ЗМР у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, взявши до уваги, заяви надані представником позивача та відповідачами, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 30.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С., зареєстрованого у реєстрі за № 4515, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.10.2018 року № 143349346, технічним паспортом на квартиру (а.с. 10-13, 14, 15-18).

Згідно з п. 4 договору купівлі-продажу відповідач ОСОБА_3 зобов'язалася знятися з реєстраційного обліку та сприяти зняттю з реєстраційного обліку з адреси відчужуваної квартири ОСОБА_5, ОСОБА_4, передати квартиру продавцю для вільного користування і безперешкодного володіння нею у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень, разом з приналежностями та документами до цієї квартири (технічний паспорт, ключі, тощо).

Відповідно до відомостей Департаменту реєстраційних послуг ЗМР у зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 (а.с. 28-30).

Відповідно до актів про не проживання особи у оселі від 21.11.2018 року, складених комісією у складі ОСОБА_7, ОСОБА_8, у результаті проведення обстеження житлового приміщення, було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 не мешкають, їх особистих речей у квартирі не має (а.с. 19-21).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі за адресою реєстрації не проживають, будь-яких витрат на утримання будинку не несуть, їх місце проживання позивачу на теперішній час не відомо.

Реєстрація відповідачів за вказаною адресою, перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження квартирою.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, яким означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджуватися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а за ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, та це право в силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України - є непорушним.

Положенням ст. 391 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 9 Житлового кодексу України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України і ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

За змістом ст. 405 ЦК України лише члені сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником.

Питання проживання не членів сім'ї власника житла, врегульовано Главою 59 (ст. ст. 810-826) ЦК України, якою передбачено, що підставою проживання таких осіб є договір найму жилого приміщення.

Згідно зі ст. ст. 810, 811 ЦК України власник житла (наймодавець) передає наймачеві житло для проживання на певний строк і за плату на підставі договору найму (оренди), який укладається в письмовій формі.

Як видно з матеріалів справи, відповідачі не укладали з власником житла (позивачем по справі) договору найму вищевказаної квартири та не є членами сім'ї власника.

Відповідачі не знімаються з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку шляхом подачі відповідної заяви до Комунарського районного відділу державної міграційної служби у м. Запоріжжі.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Таким чином, аналізуючи у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідачі з 30 жовтня 2018 року по теперішній час не мешкають у спірній квартирі, не є її власниками, не несуть обов'язків, що випливають з договору найму жилого приміщення, але залишаються зареєстрованими у спірній квартирі, що спричиняє позивачу додаткові матеріальні витрати за прописаних відповідачів, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою - задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 14.01.2019 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик