Провадження №2/428/163/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та виплачені відсотки за використання лімітного кредиту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (далі - ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та виплачені відсотки за використання лімітного кредиту. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 01.06.2017 року припинив трудові відносини з відповідачем на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні йому не виплатили заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 183846,25 грн. 05.05.2018 року був виданий судовий наказ № 428/4823/18 про стягнення заборгованості із заробітної плати. Просив суд стягнути з ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (з урахуванням індексації споживчих цін) за період з 02.06.2017 року по 16.10.2018 року в сумі 389114,69 грн., виплачені відсотки за використання лімітного кредиту за весь період невиплаченої заробітної плати в сумі 9383,17 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, день і час судового розгляду справи, що підтверджується даними повідомлення про вручення поштового відправлення ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», діючи відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» з 08.08.1987 року по 01.06.2017 року, включно.

Трудові відносини припинились 01.06.2017 року за власним бажанням ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_2.

На момент звільнення ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі становила 183846,25 грн., про стягнення якої 05.05.2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області був виданий судовий наказ.

ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» 16.10.2018 року виплатило позивачу борг по заробітній платі в повному обсязі в сумі 183846,25 грн., що підтверджується копією виписку з банківського рахунку позивача від 12.11.2018 року, виданої АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року №13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує, що позивач був звільнений 01.06.2017 року, в цей день він знаходився на роботі і оплата за цей робочий день була нарахована. Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення позивача, і до дня, коли позивачу було сплачено нараховану, але не виплачену заробітну плату в повному обсязі, тобто за період з 02.06.2017 року по 15.10.2018 року, включно, в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок).

Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134.

Середньогодинна заробітна плата позивача ОСОБА_1 становить 119,92 грн., а середньомісячне число робочих годин - 167,2 год., що підтверджується довідкою ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» № 34296 від 05.12.2017 року.

Загальна кількість робочих годин за період з 02.06.2017 року по 15.10.2018 року, включно, становить 2742,8 год., яка складається з кількості робочих годин за 19 робочих днів затримки у червні 2017 року (167,2 год. : 20 робочих днів у червні 2017 року х 19 робочих днів затримки = 158,8 год.), за 15 повних місяців затримки з липня 2017 року по вересень 2018 року (167,2 год. х 15 місяців = 2508,0 год.) та за 10 робочих днів затримки у жовтні 2018 року (167,2 год. : 22 робочих днів у жовтні 2018 року х 10 робочих днів затримки = 76 год.).

Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 328916,58 грн. (визначається шляхом множення середньогодинної заробітної плати на кількість робочих годин затримки, тобто 119,92 грн. х 2742,8 год. = 328916,58 грн.).

Аналізуючи вищенаведений розрахунок, суд відзначає, що стягненню підлягає сума середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 328916,58 грн., оскільки цей розрахунок зроблений відповідно до Порядку з урахуванням постанови Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134.

Щодо вимог позивача про стягнення індексації, нарахованої на суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд відзначає наступне.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 вищевказаного Закону, до структури заробітної плати входять:

1) Основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

2) Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

3) Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Зі змісту ст. 117 КЗпП України вбачається, що середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні працівника проводиться не у зв'язку із виконуваною працівником роботою, а навпаки у зв'язку зі звільненням працівника та непроведенням з працівником належного розрахунку після припинення трудових відносин.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм права, суд приходить до висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку не входить до структури заробітної плати, а є різновидом відповідальності власника перед працівником за порушення своїх зобов'язань зі своєчасної виплати заробітної плати.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення індексації, нарахованої на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про стягнення виплачених відсотків за використання лімітного кредиту за весь період невиплаченої заробітної плати суд зазначає наступне.

Як вбачається з виписки АТ КБ «Приватбанк» від 17.11.2018 року №NKIBT29B8LM3GL7B, позивач ОСОБА_1 має кредитну картку у АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3. За період з 01.06.2017 року по 31.10.2018 року він користувався кредитним лімітом по зазначеній картці. Проте обов'язок сплати вищевказаних відсотків виникає з кредитного договору, сторонами якого є позивач ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк». Відповідач ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» не порушував прав позивача, які виникли з цього кредитного договору, що має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір в сумі 3287,61 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4-5, 7-13, 76-81, 89, 223, 258- 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.06.2017 року по 15.10.2018 року, включно, визначений без утримання податків й інших обов'язкових платежів, в сумі 328916 (триста двадцять вісім тисяч дев'ятсот шістнадцять) грн. 58 коп. та витрати по оплаті судового збору в сумі 3287 (три тисячі двісті вісімдесят сім) грн. 61 коп.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, б. 5, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Суддя Ж. І. Кордюкова