ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/586/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 307000000 Мазай Н.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

Новікова О.М.,

Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І.,

за участю секретаря: Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2019 року (повний текст рішення складено 20 вересня 2019 року) у складі судді Мазай Н.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Жашківська районна державна адміністрація, Жашківська районна державна нотаріальна контора, Хижнянська сільська рада Жашківського району Черкаської області, про встановлення факту родинних відносин, визнання свідоцтва про спадщину та державного акта на земельну частку (пай) недійсним,

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , у якому вказала, що батьком позивачки є ОСОБА_4 , який постійно проживав в своєму будинку с. Хижня, Жашківського району, Черкаської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Відповідно до довідки Хижнянської сільської ради від 20 жовтня 2001 року № 254 на день смерті ОСОБА_4 залишився єдиний спадкоємець ОСОБА_2 . На підставі зазначеної довідки та заяви, поданої ОСОБА_2 до нотаріальної контори, на його ім`я видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 жовтня 2001 року, на підставі якого останній після смерті ОСОБА_4 успадкував сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0273081, виданий Жашківською РДА 20 травня 1997 року. На підставі свідоцтва про право на спадщину відповідач отримав державний акт на своє ім`я. Під час звернення ОСОБА_2 до нотаріальної контори у поданих ним документах були виявлені розбіжності, а саме: свідоцтво про смерть видане на ім`я ОСОБА_4 , а сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на ім`я ОСОБА_4 , що перешкоджало видачі свідоцтва про право на спадщину.

На думку позивачки, вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 як його рідна дочка. Вважає, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті батька була малолітньою особою, але не могла реалізувати своє право на спадкування, оскільки спадщину оформив на себе її дядько, відповідач у справі. Тому для оформлення спадкових прав позивачці необхідно встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та її померлим батьком ОСОБА_4 .

Посилаючись на такі доводи, позивачка просила суд встановити, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 30, зареєстрований виконавчим комітетом Хижнянської сільської ради, являється рідним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також просила визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Жашківською державною нотаріальною конторою 25.10.2001 на ім`я ОСОБА_2 , та державний акт на земельну ділянку розміром 3,08 га в адміністративних межах Хижнянської сільської ради на ім`я ОСОБА_2 .

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Визнано недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Жашківською державною нотаріальною конторою 25.10.2001, та державний акт на земельну ділянку розміром 3,08 га, розташовану на території Хижнянської сільської ради, на ім`я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20 січня 2017 року рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 27 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 січня 2017 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Підставою для скасування оскаржуваних судових рішень Верховний Суд зазначив неповне дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Суд касаційної інстанції вказав, що судами попередніх інстанцій не встановлено, чи порушені права ОСОБА_3 , чи є вона дочкою ОСОБА_4 , спадщину після якого прийняв ОСОБА_2 , та чи прийняла вона спадщину у спосіб, передбачений положеннями ЦК Української РСР.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2019 року (яке зараз переглядається в апеляційному порядку) у задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив із того, що позивачка не надала достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 , батько позивачки, та ОСОБА_4 , спадщину після смерті якого прийняв відповідач, є однією і тією ж особою. Також не доведено, що позивачка прийняла належним чином у встановлені строки спадщину після смерті її батька (вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном; або вона подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини).

При цьому суд не вважав строк позовної давності пропущеним, оскільки позивачка звернулася з позовом протягом трьох років після досягнення нею повноліття, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 262 ЦК України.

ОСОБА_1 оскаржила рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2019 року в апеляційному порядку, вважаючи його незаконним та необґрунтованим.

Доводи скарги зводяться до того, що вона на час смерті свого батька проживала спільно із спадкодавцем. На підставі того, що сертифікат про право власності на земельну частку (пай), виписаний на ім`я ОСОБА_4 , перебував фактично у його брата, ОСОБА_2 , то вказаний факт, на думку скаржниці, свідчить про фактичне прийняття спадщини всіма спадкоємцями. Інших дій по прийняттю спадщини, крім спільного проживання із спадкодавцем, позивачка не могла вчинити, оскільки на момент смерті батька їй було шість місяців. Державним нотаріусом заведена спадкова справа помилково, а саме: на ім`я ОСОБА_4 , до спадкової справи додано свідоцтво про право на спадщину з явними ознаками підробки та виправлення прізвища « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ». Вважає, що нотаріус, виявивши такі розбіжності, повинен був відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Суд не надав належної оцінки витягу із книги реєстрації гербових свідоцтв Хижнянської сільської ради за 1959-79 роки, за номером 17 якого вчинено запис про видачу свідоцтва про народження ОСОБА_4 , актовий запис № 40.

Разом з тим, суд послався на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 09.10.2015 року про встановлення факту належності ОСОБА_4 сертифікату на земельну частку (пай), який видано на ім`я ОСОБА_4 . Посилаючись на обставини, встановлені рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 09.10.2015 року, суд першої інстанції не врахував, що це рішення скасовано ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 грудня 2017 року.

На підтвердження доводів про те, що ОСОБА_4 , спадщину після якого прийняв відповідач, та ОСОБА_4 , що був батьком позивачки, є однією і тією ж особою, апелянтка зазначає, що при порівнянні свідоцтва про смерть ОСОБА_4 із свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 виявляється, що дата смерті, причина смерті, вік особи, дата реєстрації смерті, місце реєстрації смерті є однаковими. Лише в документах про навчання в шкільному закладі, військовому квитку та одному із свідоцтв про смерть прізвище батька позивачки помилково вказано як « ОСОБА_4 ». Вказує, що це є одна і та сама особа, який є рідним братом відповідача та батьком позивачки.

Посилаючись на викладені доводи, ОСОБА_1 просить рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

На апеляційну скаргу надійшов відзив від представника ОСОБА_2 , адвоката Гриценко Л.М. У відзиві зазначено, що ОСОБА_1 не надала підтверджень прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 у відповідності до норм ЦК Української РСР, яка діяла на момент відкриття спадщини. А отже, її права як спадкоємця не могли бути порушені. Позивачка не надала доказів родинного зв`язку саме з братом відповідача. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 23.10.2017 року, яке вступило в законну силу, встановлено, що братом ОСОБА_2 є саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторона відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, враховуючи висновки суду касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Хижня, Жашківського району, Черкаської області. Її батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 19 квітня 2013 року, а також свідоцтвом про встановлення батьківства від 01.07.1997 року (том 1 а.с. 8, 9).

Прізвище позивачки змінено з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » відповідно до свідоцтва про шлюб від 27.10.2017 року (т.2 а.с. 242).

Відповідно до довідки № 85 від 15.04.2019, виданої виконавчим комітетом Хижнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області, на день смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_8 проживали разом як чоловік та дружина та вели спільне домашнє господарство. На їх утриманні та вихованні перебувала малолітня дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а.с. 37).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 01 листопада 1997 року, актовий запис № 30, зафіксовано факт смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 33 роки, причина смерті: «травма тулуба, переломи ребер, розриви легень і печінки», місце смерті: село Хижня, Жашківський район, Черкаська область (т.1 а.с. 23).

При цьому із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, що сформовано 10.11.2015, відомості про померлу особу записані як про ОСОБА_4 Дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; вік: 33 роки; місце смерті: село Хижня, Жашківський район, Черкаська область; причина смерті: «травма тулуба, переломи ребер, розриви легень і печінки»; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце народження: село Хижня, Жашківський район, Черкаська область; місце проживання: село Хижня, Жашківський район, Черкаська область. Відомості до реєстру внесено на підставі заяви ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 11).

Водночас, відповідно до журналу на видачу свідоцтв за 1986-2001 роки 01.11.1997 було вперше видано свідоцтво про смерть серії № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 30 (том 1 а.с. 57, 58).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 91), його видано в селі Хижня Жашківського району Черкаської області 16.08.1971 з відміткою «Повторно», актовий запис № 40 від 29.12.1963. Вказане свідоцтво відповідачем надавалося нотаріусу для оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_4 .

У написанні прізвища батька позивача та прізвищ його батьків міститься виправляння без зазначення підстав внесення змін, не є можливим визначити правильність його написання: « ОСОБА_4 » чи « ОСОБА_4 ». При цьому, відповідно до витягу з книги реєстрації гербових свідоцтв Хижнянської сільської ради за 1959-1979 роки під № 17 вчинено запис про видачу свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , актовий запис № 40 (том 1 а.с. 78-80).

Згідно з актовим записом про одруження від 28 березня 1956 року № 4 одружилися ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (після одруження ОСОБА_4 ) (т. 1 а.с. 92), які є батьками особи, з якою просила встановити факт родинних стосунків позивачка.

Зі змісту домових книг будинків № 6 та № 7 у с. Хижня Жашківського району Черкаської області встановлено, що в зазначених житлових будинках був зареєстрований ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 51-54).

Згідно з погосподарською книгою № 1 Хижнянської сільської ради народних депутатів за 1996, 1997, 1998, 1999, 2000 роки головою господарства значився ОСОБА_4 (народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (т. 1 а.с. 55- 56).

За витягом із погосподарської книги за 1967-1969 роки головою двору була ОСОБА_13 , адреса: с. Хижня Жашківського району Черкаської області. Під п. № 5 значиться внук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а під п. 4 - внук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (т. 1 а.с. 81).

Відповідно до копії довідки № 253 від 10.10.2001, виданої виконавчим комітетом Хижнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області, ОСОБА_4 був прописаний на території Хижнянської сільської ради, проживав в селі Хижня Жашківського району Черкаської області і помер в селі Хижня Жашківського району Черкаської області (том 1 а.с 7). Зазначене також підтверджується довідкою №227 від 15.09.2015, виданою виконкомом Хижнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області (т. 1 а.с. 24).

Згідно з копією військового квитка серії НОМЕР_4 від 18.05.1982, його видано на ім`я ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 22).

Відповідно до довідки №141, виданої 18.09.2015 Уманським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів ім. Ю.О. Гагаріна - педагогічний ліцей» Уманської міської ради Черкаської області, повідомлено, що ОСОБА_4 дійсно навчався в Уманській середній загальноосвітній школі-інтернаті №1 м. Умані Черкаської області (назва закладу змінена на Уманський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів ім. Ю.О. Гагаріна - педагогічний ліцей» Уманської міської ради Черкаської області 10.06.2011 року). Закінчив 8 класів (1979 року) та одержав свідоцтво про освіту ( НОМЕР_5 ) (т.1 а.с. 25, 112).

25 жовтня 2001 року ОСОБА_2 подав до Жашківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_4 (реєстраційний номер заяви 908). Нотаріусу було надано свідоцтво про смерть, видане на ім`я ОСОБА_4 , сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0273081, видане на ім`я ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 6, 87-89).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Жашківської районної державної нотаріальної контори (т. 1 а.с. 10, 96), спадкоємцем майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є брат - ОСОБА_2 .

З метою вирішення спору сторони неодноразово звертались до суду.

У справі №693/909/15-ц рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 13.08.2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та державного акта на земельну частку (пай) - задоволено. За наслідком апеляційного та касаційного перегляду рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13.08.2015 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та державного акта на земельну частку (пай) - відмовлено (т.1 а.с. 26-29, 31-32, 113-114, 116-117).

У справі №693/1182/15-ц рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 09.10.2015 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту належності ОСОБА_4 сертифікату на земельну частку (пай) серії ЧР №0273081, який видано на ім`я ОСОБА_4 - задоволено. (т. 1 а.с. 30, 74, 115). Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13.12.2017 вказане рішення - скасовано у зв`язку з тим, що між сторонами існує спір про право, тому такий юридичний факт не може бути встановлено в порядку окремого провадження. (т. 2 а.с. 156-157).

У справі №693/708/17-ц рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 23.10.2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05.12.2017 та яке набрало законної сили 05.12.2017, позов ОСОБА_2 до Хижнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області про встановлення факту родинних відносин, третя особа: ОСОБА_3 - задоволено. Встановлено факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є рідним братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (т. 2 а.с. 72-75).

Позовні вимоги у даній справі стосуються встановлення факту родинних відносин між позивачкою та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, що видано на ім`я ОСОБА_2 , та державного акту на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 .

Переглядаючи рішення суду першої інстанції стосовно встановлення юридичного факту, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт родинних відносин ОСОБА_1 із її батьком ОСОБА_4 не потребує встановлення, оскільки така обставина підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: свідоцтвом про народження та свідоцтвом про встановлення батьківства.

Отже, судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні позову в частині встановлення факту родинних зв`язків позивачки із ОСОБА_4 .

Щодо решти позовних вимог, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини п`ятої Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року правила Книги шостої Цивільного кодексу України (щодо спадкування) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2001 року відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець другої черги за статтею 530 ЦК Української РСР 1963 року, подав до Жашківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_4 . Нотаріусу серед іншого було надано свідоцтво про смерть, видане на ім`я ОСОБА_4 .

Оскільки спадщина відкрилась та була прийнята в період чинності ЦК Української РСР, то застосуванню підлягають норми цього Кодексу.

Згідно із статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно зі статтею 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном та (або) подання нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Із системного аналізу положень статей 548, 549, 554 ЦК Української РСР апеляційний суд дійшов висновку, що для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець є таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 560 ЦК Української РСР, яка діяла на момент відкриття спадщини, є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Нормами ЦК Української РСР не передбачено автоматичного прийняття спадщини неповнолітньою особою.

Подібні висновки викладено і в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №211/822/18.

Судом також встановлено, що на день смерті спадкодавця позивачці ОСОБА_1 виповнилось 6 місяців.

Відповідно до положень статті 14 ЦК Української РСР угоди від імені неповнолітньої дитини мають право укладати батьки.

В матеріалах справи відсутні відомості які б підтверджували, що мати малолітньої позивачки в її інтересах зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька дитини. Також відсутні докази, що матір позивачки вступила в управління або володіння спадковим майном.

Виходячи із наведених норм суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів того, що позивачка прийняла спадщину і права її в цій частині порушено.

Посилання в апеляційній скарзі на довідку № 85 від 15.04.2019 року, видану виконавчим комітетом Хижнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області про те, що на момент смерті батька позивачки ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_8 проживали спільно та на їх утриманні перебувала їхня дочка ОСОБА_3 є непереконливими, спростовуються іншими доказами по справі і не може бути підставою для висновку про належне прийняття спадщини.

Крім того колегія суддів враховує, що ці правовідносини у переважній частині вже були предметом судового розгляду. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 16 березня 2016 року рішення апеляційного суду залишив без змін, зазначивши, що неможливо задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання свідоцтва на право на спадщину та державного акта на земельну частку (пай) недійсним без додаткового встановлення факту, що саме позивачка ОСОБА_3 , 1997 року народження, є дочкою та спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

У даній справи такого факту також не встановлено.

Та обставина, що при порівнянні свідоцтва про смерть ОСОБА_4 із свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 дата смерті, причина смерті, вік особи, дата реєстрації смерті, місце реєстрації смерті є однаковими і лише в документах про навчання в шкільному закладі, військовому квитку та одному із свідоцтв про смерть вказано прізвище « ОСОБА_4» , не є достатньою підставою для висновку про те, що померлий є спадкодавцем позивачки.

Таким чином, оскаржуване рішення суду першої інстанції є цілком законним, обґрунтованим, надані сторонами докази місцевим судом належним чином досліджені та оцінені з урахуванням рекомендацій суду касаційної інстанції.

За наслідком розгляду спору суд дійшов обґрунтованих висновків, які відповідають обставинам справи. Суд правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та надав їм правильну нормативно-правову оцінку та вірно застосував закон, який їх регулює.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2019 року.

Судді :