БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2085/18
Провадження № 2/497/168/19
УХВАЛА

про розгляд клопотання щодо забезпечення позову

"18" січня 2019 р. Болгралський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання - Бекметова Х.В.,

за участю: представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши заяву представника ОСОБА_3 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2018 р. до суду з позовом до ОСОБА_4 - про стягнення заборгованості за договором позики, звернувся в інтересах ОСОБА_1 її представник ОСОБА_2, додавши до позову ордер ОД №312515 від 27.11.2018р. (що містить мідомості про свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №002916 від 16.11.2016, посвідчення адвоката видане Радою адвокатів або КДКА Одеської області 16.11.2016р.). Представник просить стягнути на користь позивача заборгованість в розмірі суми основного боргу - 1млн.322тис.грн., трьох відсотків за користування чужими грошима в розмірі 2тис.390,47грн. та судові витрати, в розмірі сплаченого судового збору та юридичних послуг в розмірі 41349,39грн., стверджуючи, що відповідач добровільно не повертає борг.

Разом з позовом 30.11.2018 року від представника надійшла також заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача: квартиру АДРЕСА_1, на обгрунтування цих вимог заявник надав копію інформаційної довідки на 1/1 аркуші з частковими відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого вказана 1-кімнатна квартира з 15.04.2008року належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, підстави набуття права - не зазначено.

У судове засідання з розгляду заяви прибув представник позивача, відповідач не прибув, матеріали справи містять його письмові заперечення на заяву.

Представник позивача у судовому засіданні після вивчення судом заперечень відповідача, який стверджував, що вказана у заяві квартира йому вже давно не належить, наполягав на задоволенні заяви та підтримав вимоги заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухомість - вказану квартиру, стверджуючи, що вона належить відповідачу.

Вислухавши у судовому засіданні представника позивача, ознайомившись з запереченнями відповідача, дослідивши додані до заяви і заперечень докази, суд дійшов наступного.

16.01.2019 року від ОСОБА_5 до суду надійшли заперечення щодо забезпечення позову, якими він стверджує, що квартира йому не належить, надавши на підтвердження інформаційну довідку на 3/3 аркушах "відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно" №147908509 від 04.12.2018р. на трьох сторінках, згідно якої спірна квартира дійсно перебувала у власності ОСОБА_5 з 15.08.2008 року, проте згідно договору купівлі-продажу від 11.05.2016 року право власності перейшло від ОСОБА_5 до іншої особи, відомості про реєстрацію іпотеки відсутні, хоча дійсно, квартира з 15.08.2008 року належала ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, на ній було накладено заборону відчуження за іпотекою від 21.05.2008р. за договором про надання споживчого кредиту АКІБ "Укрсіббанк" від 07.04.2008року.

У запереченнях відповідач також послався на недотримання представником позивача деяких вимог цивільно-процесуального законодавства щодо порядку звернення до суду з заявою про забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і має містити, окрім найменування суду, до якого подається заява; повного найменування або імені заявника, його місцезнаходження та ін., - також пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; й інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З заяви про забезпечення позову не вбачається пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення, а згідно повного витягу з державного реєстру речових прав вбачається, що нерухоме майно, на яке просить представник позивача накласти арешт, - відповідачу не належить - належить особі, що не є учасником справи.

Таким чином, суд, врахувавши вищевказане, дійшов висновку, що заява представника ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення на нерухомість відповідача не підлягає задоволенню, оскільки надані позивачем пропозиції не відповідають фактичним обставинам, викладеним в заяві, та у зв'язку з недотриманням вимог законодавства про зустрічне забезпечення позову.

Керуючись вимогами ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2, - про забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка вже вибула з власності відповідача ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги у 15-денний строк з дня її проголошення, особи, що не були присутні при її проголошенні - мають право на поновлення пропущеного строку з дня отримання її копії.

Суддя А.В. Кравцова