КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/2004/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/29145/18-ц

17 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Литвинової І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», Державна казначейська служба України про відшкодування майнової шкоди, -

в с т а н о в и в :

11 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Національного банку України, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», Державна казначейська служба України про відшкодування майнової шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 25 листопада 2015 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» було укладено договір № 295D-641294 банківського вкладу «Осінній оксамит» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (13 місяців), відповідно до п. 1.1 якого банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 в сумі 250 000,00 грн. на термін з 25 листопада 2015 року по 23 грудня 2016 року. Процентна ставка на вклад встановлюється в розмірі 24,5% річних. Вклад з правом поповнення додатковими внесками протягом перших шести місяців терміну розміщення. 20 січня 2016 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 295D-641294. Відповідно до п. 1додаткової угоди сума вкладу з 20 січня 2016 року складає 280 000,00 грн.

24 грудня 2015 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» було укладено договір № 295D-648479 банківського вкладу «Різдвяний сніг» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів, відповідно до п. 1.1 якого банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2 в сумі 170 000,00 грн. на термін з 24 грудня 2015 року по 24 січня 2017 року. Процентна ставка на вклад встановлюється в розмірі 24% процентів річних. Поповнення рахунку не допускається.

22 лютого 2016 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» було укладено договір № 295D-660123 банківського вкладу «Живи сонячно» в євро із щомісячною сплатою процентів (3 місяці), відповідно до п. 1.1 якого банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_3 в сумі 3 135,00 євро на термін з 22 лютого 2016 року по 22 травня 2016 року. Процентна ставка на вклад встановлюється в розмірі 7% річних. Поповнення вкладу не допускається.

22 лютого 2016 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» було укладено договір № 295D-660126 банківського вкладу «Живи сонячно» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (3 місяці), відповідно до п. 1.1 якого банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_4 в сумі 25 000,00 доларів США на термін з 22 лютого 2016 року по 22 травня 2016 року. Процентна ставка на вклад встановлюється в розмірі 8% процентів річних. Поповнення вкладу не допускається.

Вказувала на те, що відповідно до виписок за договором № 295D-641294 банківського вкладу «Осінній оксамит» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (13 місяців) від 25 листопада 2015 року залишок коштів становить 280 000,00 грн. за вкладом та 754,41 грн. відсотків, загальна сума - 280 754,41 грн.; за договором № 295D-648479 банківського вкладу «Різдвяний сніг» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів від 24 грудня 2015 року залишок коштів становить 170 000,00 грн. за вкладом та 448,69 грн. відсотків, загальна сума - 170 448,69 грн.; за договором № 295D-660123 банківського вкладу «Живи сонячно» в євро із щомісячною сплатою процентів (3 місяці) становить 3 135,00 євро за вкладом та 2,41 євро відсотків, загальна сума - 3 137,41 євро; за договором №295D-660126 банківського вкладу «Живи сонячно» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (3 місяці) становить 17 791, 50 доларів США за вкладом та 21,99 доларів США відсотків, загальна сума - 17 813,49 доларів США.

Вважала, що в результаті протиправної бездіяльності Національного банку України, яка встановлена постановою Окружного адміністративного суду України від 28 лютого 2017 року у справі № 826/15685/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 грудня 2017 року, їй завдано матеріальну шкоду в розмірі вкладів, які не були повернуті Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик», на загальну суму 451 203,10 грн. 3 137,41 євро, 17 813,49 доларів США.

Посилаючись на наведене, позивачка просила суд стягнути з Національного банку України на свою користь у відшкодування майнової шкоди 451 203,10 грн., 3 137,41 євро, 17 813,49 доларів СШВ в еквіваленті гривні за офіційним курсом станом на день ухвалення рішення.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 до Національного банку України, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», Державна казначейська служба України про відшкодування майнової шкоди залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору. Зазначав що, вирішуючи спір по суті та, обгрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції не врахував, що позивачкою було подано позов до Національного банку України про відшкодування шкоди з посиланням на норми деліктного, а не зобов'язального права.

Також зазначав, що судом першої інстанції не надано належної оцінки протиправній поведінці відповідача, не враховано рішення у адміністративній справі № 826/26156/15, яким встановлено протиправну бездіяльність відповідача, наслідком якої стало заподіяння шкоди позивачу у розмірі неповернутих вкладів.

Вказував на те, що відмовивши у задоволенні позову про відшкодування шкоди, суд тим самим позбавив вкладників банку, зокрема і позивача,можливості захистити свої права в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України та практики Європейського суду з прав людини.

Посилався на те, що суд першої інстанції не врахував, що внаслідок дій відповідача порушується невід&qu N;ємне право скаржника володіти та вільно користуватися своїм майном.

26 грудня 2018 року надійшов відзив представника відповідача Національного банку України Бондаренко НаталіїОлександрівни на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року- без змін. Зазначала, що суд першої інстанції, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Вказувала на те, що до функцій Національного банку України, які визначені статтями 6,7 Закону України «Про Національний банк України», не належить вирішення спорів, що виникають у договірних відносинах між клієнтом і банком. Оскільки Національний банк України не є стороною договору банківського вкладу, у нього відсутні зобов'язання перед позивачем стосовно виконання умов вказаного договору. Вказувала на те, що позивачем не надано доказів завдання Національним банком України матеріальної шкоди позивачу, та доказів того, що саме внаслідок дій чи бездіяльності Національного банку України було порушено право позивача чи інших кредиторів банку на отримання коштів за договором банківського вкладу. Посилалася на те, що порядок задоволення вимог кредиторів вкладників визначений у Розділі VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача Національного банку України Бондаренко Наталія Олександрвна проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» та представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з&q?ог;явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» укладено договір № 295D-641294 банківського вкладу «Осінній оксамит» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (13 місяців). Відповідно до п. 1.1 якого Банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 в сумі 250 000,00 грн. на термін з 25 листопада 2015 року по 23 грудня 2016 року. Відповідно до п. 1.2 договору процентна ставка на вклад встановлюється в розмірі 24,5% річних. Пунктом 1.3 встановлено, що вклад з правом поповнення додатковими внесками протягом перших шести місяців терміну розміщення.

20 січня 2016 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 295D-641294. Відповідно до п. 1додаткової угоди сума вкладу з 20 січня 2016 року складає 280 000,00 грн.

24 грудня 2015 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» було укладено договір № 295D-648479 банківського вкладу «Різдвяний сніг» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів. Відповідно до п. 1.1 договору банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2 в сумі 170 000,00 грн. на термін з 24 грудня 2015 року по 24 січня 2017 року. Пунктом 1.2 договору встановлено, що процентна ставка на вклад встановлюється в розмірі 24% процентів річних. Відповідно до п. 1.3 договору поповнення вкладу не допускається.

22 лютого 2016 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» було укладено договір № 295D-660123 банківського вкладу «Живи сонячно» в євро із щомісячною сплатою процентів (3 місяці), відповідно до п. 1.1 якого Банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_3 в сумі 3 135,00 євро на термін з 22 лютого 2016 року по 22 травня 2016 року. Пунктом 1.2 договору встановлено, що процентна ставка на вклад встановлюється в розмірі 7% річних.

22 лютого 2016 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» було укладено договір № 295D-660126 банківського вкладу «Живи сонячно» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (3 місяці), відповідно до п. 1.1 якого Банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_4 в сумі 25 000,00 доларів США на термін з 22 лютого 2016 року по 22 травня 2016 року. Згідно п. 1.2 договору, процентна ставка на вклад встановлюється в розмірі 8% процентів річних.

Відповідно до виписок за договором № 295D-641294 банківського вкладу «Осінній оксамит» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (13 місяців) від 25 листопада 2015 року залишок коштів становить 280 000,00 грн. за вкладом та 754,41 грн. відсотків, загальна сума - 280 754,41 грн.; за договором № 295D-648479 банківського вкладу «Різдвяний сніг» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів від 24 грудня 2015 року залишок коштів становить 170 000,00 грн. за вкладом та 448,69 грн. відсотків, загальна сума - 170 448,69 грн.; за договором № 295D-660123 банківського вкладу «Живи сонячно» в євро із щомісячною сплатою процентів (3 місяці) становить 3 135,00 євро за вкладом та 2,41 євро відсотків, загальна сума - 3 137,41 євро; за договором №295D-660126 банківського вкладу «Живи сонячно» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (3 місяці) становить 17 791, 50 доларів США за вкладом та 21,99 доларів США відсотків, загальна сума - 17 813,49 доларів США.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі, з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Костенку І.І. на два роки з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно.

24 травня 2018 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 1452 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» строком на два роки.

Відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіній М.А. строком на два роки з 06 червня 2018 року до 05 червня 2020 року включно.

Станом на час розгляду справи у суді грошові вимоги позивача як кредитора банку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у повному обсязі не задоволено, лише в межах 200 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Національного банку України, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», Державна казначейська служба України про відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні передбачені ст.ст. 1166, 1173 ЦК України підстави для відшкодування відповідачем шкоди позивачу, оскільки виходячи з встановлених обставин та наявних в матеріалах справи доказів, позивачем не надано доказів завдання позивачу матеріальної шкоди при здійсненні управлінських повноважень Національного банку України, зокрема: доказів того, що шкода позивачу заподіяна виключно у зв'язку із встановленням факту протиправності бездіяльності відповідача, яка полягає у невжитті останнім своєчасних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників, що призвело до доведення ПАТ «КБ «Хрещатик» до неплатоспроможності та неможливості повернення депозитних вкладів, доказів незаконності рішення, дій завдавача шкоди, а також наявності майнової шкоди.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на досліджених судом доказах та вимогах матеріального та процесуального закону, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

На момент звернення позивача з позовом до суду (червень 2018 року) у ПАТ «КБ «Хрещатик» була введена тимчасова адміністрація та розпочата процедура ліквідації банку, що унеможливлювало стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку ч. 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст. 36 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно вимог ч.5 ст. 45 Закону, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Таким чином, повернення коштів позивачу відбувається в порядку черговості передбаченої ст. 57 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після вчинення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб всіх необхідних заходів, що передбачені ст. 49 вказаного Закону.

Як встановлено судом, вимоги позивачки як кредитора банку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було задоволено у межах гарантованої суми - 200 000,00 грн. З пояснень третьої особи у справі ПАТ &qun"; КБ &qu; ; Хрещатик&quЯк; вбачається, що позивачка не зверталась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою про включення її до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку для отримання решти невиплачених банком коштів в порядку черговості під час здійснення ліквідаційної процедури. Вказану обставину підтвердив в апеляційній інстанції і представник позивачки.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилалась на те, що в результаті протиправної бездіяльності Національного банку України, яка встановлена постановою Окружного адміністративного суду України від 28 лютого 2017 року у справі № 826/15685/16 їй завдано матеріальну шкоду в розмірі вкладів, які не були повернуті Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» внаслідок введення в ньому Національним Банком України тимчасової адміністрації та запровадження ліквідаційної процедури, на загальну суму 451 203,10 грн., 3 137,41 євро, 17 813,49 доларів США, а тому є передбачені ст. 1166, 1173 ЦК України підстави для задоволення її позовних вимог.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність передбачених ст.ст. 1166, 1173 ЦК України для стягнення з Національного банку України на користь позивачки матеріальної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки протиправній поведінці Національного банку України, та не враховано рішення у адміністративній справі № 826/26156/15, яким встановлено протиправну бездіяльність відповідача, наслідком якої стало заподіяння шкоди позивачу у розмірі неповернутих вкладів, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У таких справах суд, по-перше, встановлює невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування вимогам закону чи іншим правовим актам; по-друге, суд встановлює, чи порушуються суб'єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси фізичної або юридичної особи цим рішенням, дією чи бездіяльністю. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У спорі, що розглядаються, доведення самого факту наявності шкоди є передумовою для встановлення наявності порушеного цивільного права.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність особи у вигляді обов'язку відшкодувати шкоду наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправної поведінки, причинного зв'язку між поведінкою і шкодою, вини.

Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв'язок міжпротиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Вина є суб'єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суб'єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 ЦК України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, в яких реалізується їхня деліктність.

Згідно зі ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органами місцевого самоврядування відповідно до ст. 140 Конституції України є сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст. 2 Закону України &quf/;Про Національний банк України&qu99; Національний банк є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління.

Також особливий статус Національного банку України визначений в Рішенні Конституційного Суду України від 26.02.2009 № 6-рп/2009, відповідно до пункту 3.1 якого Конституція України визначила правовий статус Національного банку України як центрального банку держави, основною функцією якого є забезпечення стабільності грошової одиниці України (ст. 99). Особливість юридичного статусу Національного банку України полягає в тому, що, з одного боку, він має публічно-правовий статус особливого центрального органу державного управління, самостійного у своїй діяльності від органів державної влади (ст. 6, 7, 24, 25, 53 Закону України &quef;Про Національний банк України&qu2.;), а з іншого - цивільно-правовий статус як юридичної особи, яка має відокремлене майно, що є об'єктом права державної власності і перебуває в його повному господарському віданні, та може вчиняти певні цивільно-правові правочини з комерційними банками, державою (ст. 4, 29, 31, 42 Закону України &qula;Про Національний банк України&qu/s;).

Отже, Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, самостійним у своїй діяльності від органів державної влади, тобто не є суб'єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 ЦК України.

Таким чином, позивачка, яка звернулась з позовом про стягнення шкоди, має довести наявність всіх чотирьох елементів правопорушення, в тому числі і вини, а посилання позивача на необхідність застосування ст. 1173 ЦК України, яка не потребує доведення вини, є безпідставним.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 лютого 2017 року дійсно встановлено допущення Національним банком України протиправної бездіяльності щодо невжиття протягом розумного строку адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» на підставі проведеного інспектування ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» за період діяльності з 01 березня 2011 року по 01 травня 2014 року та встановленої відповідачем рейтингової оцінки CAMELS, що не узгоджується з нормами статті 73 Закону України &q?ий; Про банки і банківську діяльність&q?я ; та суперечить головній меті банківського регулювання і нагляду щодо безпеки та фінансової стабільності банківської системи і захисту інтересів вкладників і кредиторів. Проте, вказаним рішенням не встановлено, а у даній справі позивачкою не доведено наявність причинно-наслідкового зв'язку між встановленою рішенням адміністративного суду протиправною бездіяльністю відповідача та завданою позивачці матеріальною шкодою, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_2 до Національного банку України про відшкодування матеріальної шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на те що, відмовивши у задоволенні позову про відшкодування шкоди, суд тим самим позбавив вкладників банку, зокрема і позивачку, можливості захистити свої права в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України та практики Європейського суду з прав людини, та що внаслідок дій відповідача порушується невід&qu",;ємне право скаржника володіти та вільно користуватися своїм майном, колегія суддів вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку, а також умови і порядок захисту прав вкладників у зв'язку з віднесенням банку до категорії неплатоспроможних та запровадження у зв'язку з цим у банку тимчасової адміністрації передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому він є спеціальними і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах, що узгоджується як з положеннями ст.1074 ЦК України, так і з статтею 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Метою введення в дію Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як зазначено у статті 1 цього Закону, є захист прав і законних інтересів вкладників банку, а тому введення тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення коштів за депозитними вкладами у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено цим Законом.

Суд захищає право особи у випадку доведення факту його порушення саме відповідачем відповідно до заявлених нею позовних вимог та наданих доказів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженау касаційному порядку до Верховного Судупротягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 січня 2019 року.

Головуючий: Судді: