СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/525/19
Провадження №2/547/314/19
У Х В А Л А

28 листопада 2019 року смт.Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Совєтовій І.І.,

з участю:

прокурора Курченко Я.М.,

представника відповідача ГУ Держгеокадастру у Полтавській області Псьол Є.А.,

представника відповідача Куцовол ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт.Семенівка в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом прокурора - першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Оболонської сільської ради об`єднаної територіальної громади Семенівського району Полтавської області до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Семенівського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом прокурора до відповідачів про: 1) визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №1834-СГ від 24.07.2014 року та №1347-СГ від 16.04.2015 року; 2) визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_3 , згідно якого останньому передану у оренду земельну ділянку кадастровий номер :00:003:3005 загальною площею 161 га та 3) зобов`язання ОСОБА_3 повернути територіальній громаді в особі Оболонської сільської ради об`єднаної територіальної громади Семенівського району Полтавської області земельну ділянку з кадастровим номером :00:003:3005 загальною площею 161 га.

На обгрунтування позовних вимог прокурором зазначено про те, що відповідно до вимог ст.ст.7, 12 Закону України "Про фермерське господарство", ст.ст.116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України, громадянин право на отримання земельної ділянки державної власності може використати один раз і додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участь у торгах. Разом з тим, на момент прийняття ГУ Держземагенством у Полтавській області наказу №1834-СГ від 24.07.2014 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", згідно якого ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту земелеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 161 га із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, розташованої в адміністративних межах Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області, та наказу №1347-СГ від 16.04.2015 року, на підставі якого ГУ Держземагенства у Полтавській області було укладено договір оренди землі з ОСОБА_3 щодо земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 161 га терміном на 21 рік, відповідач ОСОБА_3 вже реалізував своє право на пільгове отримання землі для ведення фермерського господарства, оскільки 17.01.2014 року ним було отримано в оренду для ведення фермерського господарства поза конкурсом дві земельні ділянки загальною площею 83,0940 га ріллі на території Товстівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Вказане свідчить про набуття відповідачем ОСОБА_3 права оренди земельної ділянки площею 161 га з кадастровим номером :00:003:3005 з порушенням встановленого законом порядку.

На обгрунтування підстав для представництва в суді прокурор посилається на положення ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до яких прокурор здійснює представництво інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Прокурором зазначено, що незаконне надання в користування спірної земельної ділянки із земель комунальної власності безпосередньо зачіпає економічні та соціальні права територіальної громади, оскільки порушує законний порядок надання в користування землі, підриває авторитет органів місцевого самоврядування, що свідчить про наявність підстав для представництва прокуратурою інтересів держави у спірних правовідносинах шляхом пред`явлення відповідного позову. При цьому звернення прокурора до суду з позовом обумовлене не вжиттям Оболонською сільською радою об`єднаної територіальної громади Семенівського району Полтавської області, як особою, уповноваженою державою для здійснення відповідних функцій щодо розпорядження земельними ділянками від імені територіальної громади, заходів щодо розірвання договору оренди вказаної земельної ділянки та повернення її територіальній громаді.

Під час підготовчого провадження у справі представником відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області подане письмове клопотання, підтримане ним під час підготовчого засідання 28.11.2019 року, про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішення Великої Палати Верховного Суду у справі №912/2385/18, предметом розгляду якої є підтвердження повноважень прокурора та можливість звернення його до суду в інтересах державних органів або як самостійного позивача. З урахуванням уточнення прохальної частини клопотання, прохав суд зупинити провадження у справі до закінчення перегляду справи №912/2385/18 в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

В підготовчому засіданні прокурор заперечила проти задоволення клопотання представника відповідача ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, зазначивши про наявність у даній справі підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у разі коли уповноважений орган не здійснює їх захисту або здійснює його неналежно.

В підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання та вважав наявними підстави для зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду рішення у подібних правовідносинах.

Вирішуючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2019 року на підставі ч.5 ст.302 ГПК України на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу №912/2385/18 за позовом заступника керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області та Східного офісу Державної аудиторської служби України до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранссервіс-груп» та відділу освіти, молоді та спорту Устинівської РДА про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 90 577,26 грн. за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2019 року.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що існує різний підхід до розуміння та тлумачення колегіями суддів різних судових палат Верховного Суду підстав здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді, зокрема, у питаннях механізму реалізації прокурором права подавати позови до суду в інтересах держави, який є недосконалим та неоднозначним, та може становити порушення принципу юридичної визначеності, який є складовою конституційного принципу верховенства права. Вказане свідчить про наявність виключної правової проблеми та потребує вирішення Великою палатою Верховного Суду з метою усунення виявлених розбіжностей у практиці розгляду подібних спорів судами з метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики у питаннях щодо здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 16.10.2019 року ставить питання про те, чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом: 1) додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором; 2) обґрунтування та доведення суду причин, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду, виходячи з існування різної судової практики з цих питань.

Так, у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07 грудня 2018 року у справі № 24/1256/17 викладений висновок про те, що з метою підтвердження судом підстав для представництва прокурором інтересів, прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом. У цьому випадку саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. Прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст.367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посади державної служби в органі державної влади та здійснюють установлені для таких посад повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків (постанова від 21 грудня 2018 року справі №922/901/17). Аналогічні висновки були зроблені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18 (пункт 30), від 16 квітня 2019 року у справі № 925/650/18 (пункт 51), від 17 квітня 2019 року у справі № 923/560/18 (пункт 35), від 18 квітня 2019 року у справі № 913/299/18 (пункт 7.16), від 13 травня 2019 року у справі № 915/242/18 (пункт 7.16), а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 0440/6738/18 (пункт 25).

Про необхідність обґрунтування та з`ясування судом причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, зазначено також і в рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів інших касаційних судів (від 10 жовтня 2019 року у справі № 0440/6738/18 (пункт 24), від 03 жовтня 2019 року у справі № 802/4083/15-а (пункт 34), від 20 вересня 2018 року у справі № 924/1237/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 906/240/18, від 01 листопада 2018 року у справі № 910/18770/17, від 07 грудня 2018 року у справі № 924/1256/17, від 25 вересня 2019 року у справі № 201/5279/16, від 04 вересня 2019 року у справах № 372/1688/17-ц та № 448/764/17).

Також у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у справі № 802/1873/17-а зроблено висновок про те, що «неможливість сплати судового збору та недостатнє фінансування органу державної влади не свідчить про наявність виключного випадку, за якого прокурор може представляти інтереси держави» (пункт 40).

Разом з тим, у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 910/3486/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зробив висновок, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів (пункт 5.6).

В постанові від 21 березня 2019 року у справі № 910/3486/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зробив висновок, що проведення процедури державних закупівель та укладення договору з порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора. Водночас обставини щодо з`ясування судом причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, у цій справі судом касаційної інстанції не перевірялися.

Також колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 16.10.2019 року ставить питання щодо правових наслідків у випадку, якщо судом після відкриття провадження у справі за результатами розгляду справи буде встановлено відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді (прокурор не обґрунтовував сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, не зазначив визначені законом підстави для звернення до суду, не дотримався процедури, передбаченої абз.3 і 4 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»), які, на думку колегії суддів, потребують правового висновку Великої Палати Верховного Суду, зокрема, чи свідчить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави про відсутність процесуальної дієздатності та які її правові наслідки, якщо суд після відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, установить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з таким позовом, оскільки щодо зазначеного питання також існує різна судова практика.

Так, у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №927/246/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зробив висновок, що обставини дотримання прокурором установленої ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів ст.ст.53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті (пункт 33). Відсутність законних підстав для представництва прокурором інтересів держави свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності, що є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до п.1 ч.1 ст.226 ГПК України. Аналогічні висновки щодо необхідності залишення у такому випадку позову прокурора без розгляду сформульовані у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 серпня 2019 року у справі № 912/2529/18, від 17 квітня 2019 року у справі № 916/641/18, від 31 липня 2019 року у справі № 916/2914/18, від 03 квітня 2019 року у справі № 909/63/18, від 19 березня 2019 року у справі № 909/63/18, від 26 лютого 2019 року у справі № 920/284/18.

Водночас у постанові від 19 лютого 2019 року у справі № 925/226/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, керуючись положеннями п.2 ч.1 ст.226 ГПК України (суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано), погодився із судом апеляційної інстанції, який, установивши, що прокурором у зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачем, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку, дійшов неспростовного висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та необхідність залишення позову прокурора в інтересах держави в особі ради без розгляду.

В інших випадках суд касаційної інстанції зазначає про необхідність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову, якщо прокурор не обґрунтував підстав представництва інтересів держави в особі позивачів у суді. Так, у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №923/560/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про скасування ухвали про залишення позову без розгляду, що була постановлена судом першої інстанції на підставі п.2 ч.1 ст.226 ГПК України, зазначивши, що, з`ясувавши обставини відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі позивачів у цій справі, судам слід було відмовити у позові, а не залишати позов без розгляду.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Основним критерієм, без якого неможливо встановити подібність правовідносин, є змістовний, під яким розуміються права та обов`язки суб`єктів.

У справі, що перебуває на розгляді в Семенівському районному суді Полтавської області №547/525/19, та у справі №912/2385/18, переданій на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, існує змістовна подібність, оскільки в них йде мова про право прокурора, як суб`єкта, звертатись до суду з відповідним позовом у випадку не здійснення чи неналежного здійснення захисту інтересів держави уповноваженим суб`єктом, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.

При цьому процесуальний закон не вимагає встановлення судом тотожності таких правовідносин одночасно за суб`єктним, об`єктним та змістовним критеріями.

Таким чином, правовідносини в даній справі щодо наявності підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді, та правовідносини у справі №912/2385/18, яка передана на розгляд до Великої Палати Верховного Суду з приводу механізму реалізації прокурором права подавати позови до суду в інтересах держави, є подібними.

Крім того, правова норма, зазначена в п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, передбачає обов`язковість встановлення судом обставини перегляду судового рішення у касаційному порядку, тобто існування на час постановлення відповідної ухвали підстави для зупинення провадження у справі - прийняття справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду.

Судом встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2019 року цивільну справу №912/2385/18 прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п.10 ч.1 ст.252 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження в цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №912/2385/18, а тому клопотання представника відповідача ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про зупинення провадження підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.43, 183, 252, 253, 258, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про зупинення провадження у справі задоволити.

Зупинити провадження у цивільній справі №547/525/19 за позовом прокурора - першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Оболонської сільської ради об`єднаної територіальної громади Семенівського району Полтавської області до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах - у справі № 912/2385/18.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Полтавського апеляційного суду або через Семенівський районний суд Полтавської області.

Повний текст ухвали складений 02 грудня 2019 року.

Суддя Семенівського районного суду

Полтавської області С.Ю.Атаманова