ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1927/19 Справа № 203/1867/18 Суддя у 1-й інстанції - Казак С.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2018 року

у цивільній справі за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, інфляційних витрат та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, де квартиронаймачем є ОСОБА_1, саме з яким укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення. Внаслідок нездійснення відповідачами своєчасної оплати за надані послуги, станом на 31 березня 2018 року виникла заборгованість, яка складає 28 258,73 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення станом на 31 березня 2018 року у розмірі 28 258,73 грн, а також відповідно до ст.625 ЦК України три відсотки річних в сумі 3 172,70 грн, інфляційні витрати в сумі 16 362,76 грн, а всього стягнути 47 794,19 грн та судовий збір в розмірі 1762 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2018 року позовні вимоги КП "Дніпроводоканал" ДМР до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, інфляційних витрат та трьох відсотків річних - задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь КП "Дніпроводоканал" ДМР заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за період з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2018 року в сумі 15 299,38 грн, яка складається з основного боргу в сумі 13 117,66 грн, інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 1 566,42 грн, трьох відсотків річних в сумі 615,30 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь КП «Дніпроводоканал» ДМР судовий збір в сумі 1 762 грн - по 587 грн 33 коп., з кожного з відповідачів.

Не погодившись з рішенням суду в частині стягнення судових витрат, відповідачі звернулися з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення суду першої інстанції, просять рішення суду в частині стягнення судових витрат змінити та стягнути з них судовий збір у розмірі 564, 03 грн, по 188,01 грн з кожного.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції помилково стягнув з відповідачів судовий збір у розмірі 1 762 грн, тоді як стягненню підлягав судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 564, 03 грн, по 188,01 грн з кожного.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачами в частині стягнення судового збору, а тому і підлягає апеляційному перегляду в зазначеній частині, в іншій частині рішення суду в апеляційній інстанції не переглядається.

Судом встановлено, що КП «Дніпроводоканал» ДМР надаються послуги з водопостачання і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1, де зареєстровані та проживають відповідачі.

Відповідно до рішення № 526 Дніпропетровської міської ради від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал» ДМР абоненту ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок НОМЕР_1

Згідно наданого до позову розрахунку, в результаті неналежного виконання відповідачами зобов'язань щодо оплати послуг водопостачання та водовідведення за період з 01 січня 1999 року по 31 березня 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 47 794,19 грн, яка складається з основного боргу в сумі 28 258,73 грн, інфляційного збільшення суми боргу в сумі 16 362,76 грн, 3 % річних в сумі 3 172,70 грн.

З позовом до суду позивач звернувся 29 травня 2018 року. Клопотань про поновлення пропущеного строку для звернення до суду не заявляв, доказів щодо переривання цих строків не надав, тоді як відповідачі заявили про застосування строку позовної давності.

Встановивши зазначені обставини у справі, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.13,19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.160 ЖК Української РСР, ст.ст.3,6,11,509,526,610,612,625 ЦК України, ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за період з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2018 року в сумі 15 299,38 грн, яка складається з основного боргу в сумі 13 117,66 грн, інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 1 566,42 грн, трьох відсотків річних в сумі 615,30 грн, в іншій частині в задоволенні позову відмовив.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції керуючись ст. 141 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору в сумі 1 762 грн, по 587,33 грн, з кожного з відповідачів.

Висновок суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги відповідачів про помилковість висновків суду в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з кожного з відповідачів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідний розрахунок судових витрат ними не приведений. В свою чергу, визначений судом першої інстанції розмір судового збору в сумі 1 762 грн є документально підтвердженим (а.с.1) та таким, що відповідає п.п. 1.1. ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за змістом якого, ставка судового збору за подання до суду позову майнового характеру юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 762 грн

Посилання на положеннями ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки вищезазначений закон передбачає звільнення від сплати судового збору споживачів за їх позовами, пов'язаними з порушенням їх прав, тоді як у даному випадку до суду з позовом звернулась юридична особа - КП «Дніпроводоканал» ДМР, а тому сума судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви складає - 1 762 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно визначив розмір судового збору у сумі 1 762 грн, з огляду на розмір сплаченого позивачем судового збору, та у визначеному законом розмірі, який є мінімальним, згідно Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, доводи відповідачів, зазначені в апеляційній скарзі не можуть прийматися колегією суддів до уваги, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, а лише зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення в частині стягнення судових витрат, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2018 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова