РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Хлуд І.П.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту непроживання за місцем реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про встановлення факту непроживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації в будинку АДРЕСА_1 у період з 23 квітня 2004 року по 09 листопада 2015 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його батько ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований і постійно проживав у АДРЕСА_2 . У вказаному будинку також була зареєстрована відповідач ОСОБА_3 , але за вказаною адресою з моменту реєстрації і до смерті ОСОБА_4 не проживала.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на домоволодіння в АДРЕСА_2 . Спадкоємцями першої черги на вказане домоволодіння за законом є ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 , за правом представлення після смерті ОСОБА_1 яка є такою, що фактично прийняла спадщину на домоволодіння, оскільки на момент смерті ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлення факту непроживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 необхідно йому для отримання усієї спадщини, що відкрилася після смерті батька.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, посвідчену приватним нотаріусом Прокопчук О.П., в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі. Підтвердила той факт, що за адресою АДРЕСА_2 ніколи не проживала, а була лише зареєстрована. У своїй заяві також зазначила, що на спадщину після смерті ОСОБА_4 не претендує.

Дослідивши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд приходить до наступного.

Згідно п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приймає до уваги, що за правилами ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Ухвалюючи рішення, суд приймає до уваги, що відповідач не заперечує факту непроживання ним у будинку АДРЕСА_1 з моменту реєстрації у вказаному будинку і до даного часу та не бажає приймати спадщину, яка відкрилася після смерті її діда ОСОБА_4 . Окрім того, позов визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку, є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України.

На підставі ст.ст.1268, 1269 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 49,206, 263-265, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту непроживання за місцем реєстрації - задоволити.

Встановити факт постійного не проживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації в будинку АДРЕСА_1 у період з 23 квітня 2004 року по 09 листопада 2015 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського Апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя -