Провадження № 4-с/235/1/19
Справа № 235/5496/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Полуянчик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє адвокат ОСОБА_2, на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1, від імені якого діє адвокат ОСОБА_2, звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 (далі державний виконавець Тертична В.В.), ОСОБА_5

В обґрунтування доводів уточненої скарги заявник зазначив, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2013 року у справі № 2/235/2150/13 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 49980421,92 грн., за яким видано виконавчий лист.

5 лютого 2014 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 41838025.

31 березня 2014 року ним же винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

З 2017 року по теперішній час виконання зазначеного вище рішення суду здійснює головний державний виконавець вказаного відділу ОСОБА_3

В ході ознайомлення 28 серпня 2018 року з матеріалами виконавчого провадження ВП № 41838025 встановлено, що державний виконавець Тертична В.В. надбало ставиться до виконання своїх службових обовязків.

Так, до теперішнього часу не встановлено місце проживання (перебування) боржника, внаслідок чого не виконані приписи п.14 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо виклику боржника ОСОБА_7 щодо перебування у державного виконавця виконавчого документа та про звернення з поданням до суду щодо застосування до нього приводу, вимоги п.3 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» щодо витребування у боржника декларації про його доходи та майно, зокрема, на майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки банків чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває у заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти і майно належні йому від інших осіб, положення п.п.4, 5, 6 вказаної вище правової норми щодо забезпечення витребування від боржника даних про зміну відомостей, зазначених у декларації, своєчасної явки до державного виконавця, надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, вимоги ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» щодо періодичності здійснення перевірок майнового стану боржника.

З огляду на те, що місце проживання (перебування) боржника встановлене не було, а сам він ухиляється від виконання судового рішення, державний виконавець Тертична В.В. була зобовязана звернутись до суду з відповідним поданням щодо його розшуку в порядку, визначеному ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», однак до теперішнього часу цього не зробила.

Державний виконавець Тертична В.В. не виконує передбачені Законом такі дійові заходи примусу до боржника, який злісно ухиляється від виконання рішення суду, як встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та притягнення його до кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення.

Відповідно до листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України в травні 2017 року стало відомо, що ОСОБА_4 має закордонний паспорт, який йому було видано 02.09.2013р.

Лише 25.05.2018р. державний виконавець з порушенням правил підсудності звернулась з поданням до Печерського районного суду м. Києва, яке було надіслано за підсудністю до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. У звязку з непрофесійною підготовкою подання суд залишив його без руху. Недоліки скарги усунуті державним виконавцем не були, у звязку з чим ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2018р. подання було повернуто.

Теж саме стосується і її подань до органів поліції щодо притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності.

Так, 5 жовтня 2017 року державний виконавець Тертична В.В. звернулась з поданням до Національної поліції України про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ст.382 КК України. Однак, не отримавши будь-якої відповіді на це звернення, вона знову 25 травня 2018 року звернулась з аналогічним поданням до Національної поліції України. Будь-яка інформація щодо результатів розгляду і цього звернення в матеріалах виконавчого провадження відсутня.

Також державним виконавцем боржник ОСОБА_4 не був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.188-13 КУпАП.

Згідно відомостей з державного реєстру іпотек 31.08.2012р. приватним нотаріусом Красноармійського районного нотаріального округу ОСОБА_8 на підставі іпотечного договору № 014/ZAWUD0/2/1/1, укладеного між ОСОБА_4 і ПАТ «Ерсте Банк» (нині ПУАТ «Фідобанк», який знаходиться в стадії ліквідації) зареєстровані обтяження на будинок та господарські споруди загальною площею 214,9 кв.м та земельну ділянку площею 0,1562 кв.м, які розташовані за вказаною вище адресою. Відповідно до вказаного вище іпотечного договору розмір основного зобовязання становить 840 000,00 грн., строк виконання зобовязання 30.08.2032р.

В порушення вимог ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» повідомлення заставодержателю про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів протягом 4 років виконавцями відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, у тому числі ОСОБА_3, банку-заставодержателю не направлялось.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні дані, які б підтверджували право банку на заставлене майно та розмір заборгованості ОСОБА_4 перед іпотекодержателем.

Отже, до цього часу державним виконавцем Тертичною В.В. не встановлено, чи має банк право на заставлене майно, який розмір заборгованості ОСОБА_7 перед банком, чи здійснює банк заходи щодо заставленого майна відповідно до приписів Законів України «Про іпотеку» та «Про виконавче провадження».

12 лютого 2018 року державний виконавець Тертична В.В. з метою отримання інформації про всі відкриті банківські рахунки боржника із зазначенням залишків коштів на рахунку боржника, про рух коштів та операції на його рахунку з часу відкриття по теперішній час надіслала запити до низки банків України, однак такий запит до ПАТ «Ерсте Банк» (нині ПУАТ «Фідобанк») не направила.

На підставі наведеного, заявник просив визнати бездіяльність державного виконавця Тертичної В.В. протиправною; зобовязати державного виконавця Тертичну В.В. невідкладно надіслати повідомлення ПУАТ «Фідобанк» в порядку, визначеному ч.3 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження»; витребувати у ПУАТ «Фідобанк» відповідні документи на підтвердження його права на заставлене майно; визначити разом з ПУАТ «Фідобанк» розмір заборгованості боржника ОСОБА_7 перед банком, при наявності законних підстав здійснити заходи щодо реалізації заставленого майна та задоволення вимог стягувача ОСОБА_1; звернутись до суду з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_9; виконати приписи п.14 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» про виклик боржника ОСОБА_4 щодо перебування у неї виконавчого документа та про звернення з поданням до суду щодо застосування до нього приводу; вимоги п.3 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» щодо витребування у боржника декларації про його доходи та майно, зокрема, на майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти і майно, належні йому від інших осіб, положення п.п.4, 5, 6 вказаної вище правової норми щодо забезпечення витребування від боржника дані про зміну відомостей, зазначених у декларації, своєчасної явки до державного виконавця, надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; звернутись до Національної поліції України щодо результатів розгляду подання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності; здійснити опис та арешт майна боржника.

Заявник та його представник адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, надали заяву, в яких підтримали доводи, викладені у скарзі, просили скаргу розглянути за їх відсутності.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, боржник ОСОБА_4 про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, в судове засідання не зявились, не повідомили про причину неявки.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши додані до скарги письмові докази, оглянувши копії матеріалів виконавчого провадження, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 2 грудня 2013 року, з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 стягнуто борг за договором надання возратної фінансової допомоги № 2 від 04.08.2010р. в сумі 49980421,92 грн., з яких: 5600000,00 грн. сума основного боргу, 44041200,00 грн. сума штрафу, 339221,92 грн. 3% річних, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441,00 грн. (а.с.4).

18 грудня 2013 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 боргу за вищевказаним рішенням суду (а.с.5).

5 лютого 2014 року старшим державним виконавцем Кедою М.В. відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження ВП № 41838025 з виконання виконавчого листа № 2/235/2150/13, виданого 18.12.2013р. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_7В на користь ОСОБА_10 суми боргу на загальну суму 49980421,92 грн.; боржнику запропоновано самостійно виконати рішення суду в семиденний строк з дня винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.6).

Постановою старшого державного виконавця Кедою М.В. відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 25 травня 2018 року з метою забезпечення повного, фактичного виконання рішення суду на все майно, що належить боржнику, накладено арешт, яке заборонено відчужувати (а.с.7).

Постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйова 25 травня 2018 року О.В. від при відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України утворено виконавчу групу для проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 41838025 з примусового виконання виконавчого листа № 2/235/2150/13 від 18.12.2013, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 49980421,92 грн. у складі: керівника групи головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, члена групи головного державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_11 (а.с.8).

31 травня 2018 року державним виконавцем Тертичною В.В. дано доручення головному державному виконавцю Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_11 за № 41838025/20.1-19 провести в межах чинного законодавства опис і арешт майна, а саме земельної ділянки та житлового будинку, що знаходяться за адресою: с. Гнатівка Покровського району Донецької області, вулиця Сагайдачного, 21, в строк до 15.06.2018р. (а.с.9).

Згідно повідомлення Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації без номеру та дати за наявними даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби України ОСОБА_4 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕХ № 48420, виданим 02.09.2013 органом видачі 1490 (а.с.10).

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до п.7 розділу ХШ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-УШ (далі ОСОБА_9 № 1404) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно ч.1 ст.1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень органів інших осіб".

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону № 1404).

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої осадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Ч.1 ст.36 Закону № 1404 містить в собі імперативну норму, яка зобовязує виконавця у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини звертатися до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем неодноразово здійснювались виклики боржника ОСОБА_7 щодо сплати боргу за виконавчим документом або надати підтверджувальні документи про сплату, виносились постанови про здійснення приводу боржника до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, отже ствердження заявника про те, що державний виконавець не здійснює викликів боржника, не витребує у нього декларації про його доходи та майно, відомості про зміну відомостей, зазначених у декларації, та не звертається з поданням про його привід до органів поліції, є безпідставним.

Згідно матеріалів органів Національної поліції України боржник ОСОБА_4 за адресами: с. Гнатівка Покровського району, вулиця Сагайдачного, 21, м. Покровськ, мікрорайон ЛазурнийАДРЕСА_1, м. Покровськ, вулиця Бабушкіна, 71, не мешкає, місце знаходження його невідоме.

Згідно комісійного акту матеріально-побутового обстеження житлових умов ОСОБА_4 від 06.07.2018р. ОСОБА_4 за місцем своєї реєстрації: с. Гнатівка, вулиця Сагайдачного, 21, не проживає з квітня 2013 року.

Виконавче провадження містить в собі акт державного виконавця відділу державної виконавчої служби Покровського міськрайонного відділу ДВС ОСОБА_12 від 02.07.2013р. аналогічного змісту.

Таким чином, на теперішній час відсутні відомості про місце проживання (перебування) боржника, у звязку з чим державний виконавець зобовязана була згідно ч.1 ст.36 Закону звернутися до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

В травні 2018 року державний виконавець Тертична В.В. звернулась до Печерського районного суду м. Києва з поданням про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України, яке ухвалою суду направлено за підсудністю до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2018 року зазначене подання залишено без руху у звязку з поданням його з порушенням вимог ст.441 ЦПК України.

У встановлений строк недоліки в поданні, зазначені в ухвалі суду, державним виконавцем Тертичною В.В. виконані не були, у звязку з чим ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2018 року визнано неподаним і повернуто державному виконавцю.

Таким чином, державний виконавець, приходячи до висновку про необхідність внесення подання до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, і отримавши копію ухвали судді про залишення подання без руху у звязку з наявністю недоліків в ньому, у встановлений строк такі недоліки не усунула, що свідчить про формальний підхід до своїх професійних обовязків, у звязку з чим подання було їй повернуто.

5 жовтня 2017 року та 25 травня 2018 року державний виконавець Тертична В.В. звернулась із заявою про кримінальне правопорушення за фактом умисного невиконання боржником ОСОБА_13 рішення суду.

На час розгляду скарги в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо результатів розгляду заяви.

Згідно ч.1 ст.51 Закону № 1404 для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

Згідно відомостей з державного реєстру іпотек 31.08.2012р. приватним нотаріусом Красноармійського районного нотаріального округу ОСОБА_8 на підставі іпотечного договору № 014/ZAWUD0/2/1/1 від 31.08.2012р., укладеного між ОСОБА_4 і ПАТ «Ерсте Банк» (нині ПУАТ «Фідобанк») зареєстровані обтяження на будинок та господарські споруди загальною площею 214,9 кв.м та земельну ділянку площею 0,1562 кв.м, які розташовані за адресою: с. Гнатівка Покровського району Донецької області, вулиця Сагайдачного, будинок 21. Відповідно до вказаного вище іпотечного договору розмір основного зобовязання становить 840 000,00 грн., строк виконання зобовязання 30.08.2032р.

Отже, право застави виникло до ухвалення судом рішення про стягнення з боржника ОСОБА_4 коштів за договором позики, вартість предмета застави не перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що у стягувача, який не є заставодержателем, не виникає права на звернення стягнення на заставлене майно, тому суд вважає, що державний виконавець правомірно не направляє банку-заставодержателя повідомлення про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувача.

В порядку ст.ст.18, 76 Закону України «Про виконавче провадження» та п.6 ч.1 ст.62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» державним виконавцем Тертичною В.В. була направлена вимога до низки банків та банківських установ України з метою отримання інформації про всі відкриті банківські рахунки боржника ОСОБА_4 із зазначенням залишків коштів на рахунку боржника, про рух коштів та операції на його рахунку з часу відкриття по теперішній час надіслала,

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що між ОСОБА_4 та ПАТ «Ерсте Банк» (нині ПУАТ «Фідобанк») 31.08.2012р. укладений іпотечний договір № 014/ZAWUD0/2/1/1, однак вимога про всі відкриті банківські рахунки боржника ОСОБА_4 із зазначенням залишків коштів на рахунку боржника, про рух коштів та операції на його рахунку до цієї банківської установи державним виконавцем Тертичною В.В. направлено не було.

Таким чином, бездіяльність державного виконавця Тертичної В.В., яка полягає в незверненні до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника, незверненні про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України, нез'ясуванні результатів звернення до органів поліції із заявою про результати розгляду заяви про кримінальне правопорушення, ненаправленні до ПАТ «Ерсте Банк» (нині ПУАТ «Фідобанк») з вимогою про всі відкриті банківські рахунки боржника із зазначенням залишків коштів на рахунку, про рух коштів та операції на його рахунку, є неправомірною, і порушені права заявника підлягають поновленню шляхом зобов'язання державного виконавця вчинити виконавчі дії, передбачені Законом № 1404.

Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.ст.1, 5, 18, 36, 51, 76 Закону України "Про виконавче провадження», керуючись ст. ст.260, 261, 441, 450-452 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє адвокат ОСОБА_2, задовольнити частково.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 в частині незвернення до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника, незверненні про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України, нез'ясуванні результатів звернення до органів поліції із заявою про результати розгляду заяви про кримінальне правопорушення, ненаправленні до ПАТ «Ерсте Банк» (нині ПУАТ «Фідобанк») з вимогою про всі відкриті банківські рахунки боржника із зазначенням залишків коштів на рахунку, про рух коштів та операції на його рахунку неправомірною.

Зобовязати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 у виконавчому провадженні ВП № 41838025, відкритому 05.02.2014р. з виконання виконавчого листа № 2/235/2150/13, виданого 18.12.2013р. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором надання фінансової допомоги № 2 від 04.08.2010р. в сумі 49 980 421,92 грн.:

звернутись до суду в порядку ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» з поданням про винесення ухвали про розшук боржника ОСОБА_4;

звернутись до суду в порядку ст.441 ЦПК України з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4;

звернутись до органів Національної поліції України із заявою про результати розгляду заяв про кримінальне правопорушення від 5 жовтня 2017 року та від 27 травня 2018 року;

направити до ПАТ «Ерсте Банк» (нині ПУАТ «Фідобанк») вимогу про всі відкриті банківські рахунки боржника ОСОБА_4 із зазначенням залишків коштів на рахунку, про рух коштів та операції на його рахунку.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Г.В. Назаренко