Ухвала

11 червня 2019 року

м. Київ

справа № 490/3624/13ц

провадження № 61-10877ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державного комітету України із земельних ресурсів у м. Миколаєві, Управління земельними ресурсами Миколаївської міської ради, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Миколаївської міської ради про оскарження рішення органу місцевого самоврядування і державного акта на право приватної власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 11 листопада 2015 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_1 була подана з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга відправлена до Верховного Суду 29 травня 2019 року.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк касаційного оскарження з посиланням на те, що строк пропущено внаслідок обставин непереборної сили. ОСОБА_1 зазначає, що у листопаді 2015 року він направив до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу, яку було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. У зв`язку з невиконанням вимог ухвали про усунення недоліків від 08 грудня 2015 року, у березні 2016 року касаційну скаргу було визнано неподаною і повернуто заявнику. Поштова кореспонденція з копією ухвали про повернення касаційної скарги була повернута до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ із відмітками поштової служби «за закінчення терміну зберігання». 25 січня 2019 року ОСОБА_1 направив запит щодо стану розгляду справи № 490/3624/13-ц. 14 травня 2019 року він отримав лист від Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, в якому повідомлялось про ухвалені рішення суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги у справі № 490/3624/13-ц. З урахуванням вказаного ОСОБА_1 вважав, що наведені обставини є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Зазначені ОСОБА_1 причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані обставинами непереборної сили, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження відсутності у нього можливості дізнатись про стан розгляду касаційної скарги, поданої ним у листопаді 2015 року, протягом більше ніж 3 років. Крім того, враховуючи, що заявник був ініціатором касаційного оскарження, він повинен вживати заходи для отримання інформації про результат розгляду його касаційної скарги.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 390, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державного комітету України із земельних ресурсів у м. Миколаєві, Управління земельними ресурсами Миколаївської міської ради, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Миколаївської міської ради про оскарження рішення органу місцевого самоврядування і державного акта на право приватної власності, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара