РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 січня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Райковська О.К.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

представники позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_5І,-

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що в червні 2015 року мав намір придбати легковий автомобіль. На сайті в інтернеті він побачив оголошення, що продається автомобіль ВАЗ 21093 в м.Рівне. Він зацікавився даною пропозицією та запропонував своєму рідному дядьку, який проживає у м.Рівне, подивитися стан даного автомобіля, перевірити документи та передав йому 100 доларів для авансу. Зателефонувавши за вказаним в оголошенні номером телефону, дядько домовився про зустріч, взявши з собою знайомого чоловіка, котрий добре розуміється в автомобілях. Зустрівшись із продавцем, як пізніше стало відомо, що це був ОСОБА_3, останній сказав, що він являється власником автомобіля, пред"явив технічний паспорт та страховку на ім"я ОСОБА_4 та надав довідки, про те, що автомобіль не перебуває у розшуку та заставі. Ніхто не перевіряв даного громадянина, вважаючи його власником автомобіля. Переконавшись, що автомобіль в задовільному технічному стані, його дядько передав продавцю 100 доларів США. В кінці червня 2015 року, він приїхав до м.Рівне, щоб оформити і купити автомобіль. Псевдовласник, а саме ОСОБА_3 сказав, що в черзі довго стояти і суботній день короткий та запропонував йому переоформити автомобіль у понеділок через своїх знайомих, проте, для переоформлення автомобіля необхідно надати 2000 доларів США. На дану пропозицію він погодився та надав зазначені кошти. У вересні 2015 року працівниками поліції, був вилучений автомобіль ВАЗ21093, шасі ХТА210930S1727499, д.н.з ВК6491ВМ, який йому продав ОСОБА_3 Як виявилося, дійсним власником автомобіля був ОСОБА_4, який не мав наміру продавати автомобіль і нікому не надавав такого права.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2016 року у справі про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_4 було визнано потерпілим та було зобов"язано передати йому автомобіль ВАЗ21093, шасі ХТА210930S1727499, д.н.з ВК6491ВМ. Вирок набрав законної сили і працівниками поліції м.Рівне даний автомобіль був переданий ОСОБА_4.

В ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_4 передав в оренду свій автомобіль ВАЗ21093, шасі ХТА210930S1727499, д.н.з ВК6491ВМ ОСОБА_2, без права продажу. В лютому 2015 року ОСОБА_2 незаконного розпорядився вказаним автомобілем, продавши його ОСОБА_3 за 500 доларів США, що стверджується розпискою ОСОБА_2 від 10 лютого 2015 року про передачу транспортного засобу, виданою на ім"я ОСОБА_3. В подальшому ОСОБА_3, без відома власника ОСОБА_4 знімає з обліку транспортний засіб ВАЗ21093, шасі ХТА210930S1727499, д.н.з ВК6491ВМ в центрі надання послуг, пов"язаних з використанням транспортних засобів та обслуговування у м.Рівне та самостійно перереєстровує його на нього, проте як слідує із висновку експерта, підпис у заяві для оформлення автомобіля, отримання нових номерів, зроблено не ним, а іншою особою.

Вважає, що внаслідок незаконних дій ОСОБА_2, а також протиправних дій ОСОБА_3 йому заподіяно майнову шкоду в розмірі 60800 грн. (2100 доларів США*28 грн.=58800 грн. + 2000 грн.). Крім того, вважає, що моральні збитки він отримав від обох відповідачів, оскільки ОСОБА_2 ввів в оману ОСОБА_3, який в свою чергу не звернувся до правоохоронних органів, а навпаки ввів в оману і його і працівників центру надання послуг. Без погодження із власником, без його участі, ОСОБА_3 провів перереєстрацію автомобіля з ОСОБА_4 на нього, отримав кошти та незаконно передав йому чужий автомобіль, який згодом було відібрано по вироку суду від 09 червня 2016 року. Вказує, що зміни у його житті через дії відповідачів є істотними, які полягають у тривалості негативних наслідків поспіль трьох років, з того моменту, коли він довідався, що втратив автомобіль, тобто довготривалість наслідків. А тому просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь 6080 грн., а з ОСОБА_2 3040 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14 листопада 2018 року з повідомленям (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень.

Судові засідання 14 листопада 2018 року та 05 грудня 2018 року були відкладені у зв"язку із неявкою відповідачів.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вимоги викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання повторно не з"явилися, жодних заяв чи клопотань від них не надходило. Враховуючи, що відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідачі відзив не подали, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідачів за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.

Заслухавши виступ представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль ВАЗ21093, шасі ХТА210930S1727499, д.н.з ВК6491ВМ, червоного кольору, 30 червня 2015 року зареєстровано на ОСОБА_1.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком два роки шість місяців. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов'язків: повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 393,12 грн. Речовий доказ: автомобіль марки ВАЗ-21093, червоного кольору, шасі ХТА210930S1727499, д.н.з ВК6491ВМ повернуто ОСОБА_4.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 визнаний потерпілим.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов"язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_2, в лютому 2015 року, в денну пору доби, точної дати не встановлено, користуючись довірливими відносинами з потерпілим ОСОБА_4, які склалися в ході експлуатації належного на праві власності потерпілому автомобіля марки ВАЗ-21093, червоного кольору, шасі ХТА210930S1727499, д.н.з ВК6491ВМ, діючи повторно з корисливих мотивів, ввівши в оману потерпілого, шляхом зловживання його довірою, вдаючи свої дії як такі, що здійснюються в інтересах ОСОБА_4, відчужив належний йому автомобіль марки ВАЗ 21093 на користь ОСОБА_3, а грошові кошти в розмірі 500 доларів США, які отримав за продаж автомобіля власнику не повернув та використав на власні потреби, чим завдав потерпілому майнової шкоди на загальну суму 51023 гривень.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що з кінця літа 2014 року належний йому на праві власності автомобіль ВАЗ 21093 на той час державний номер НОМЕР_1 за їх спільною домовленістю ОСОБА_2 використовував як таксі. На зароблені від таксування кошти ОСОБА_2 ремонтував автомобіль. В січні 2015 року ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_4, що знайшов іншу роботу, і якщо автомобіль не продати він буде руйнуватися. Вони разом домовилися що ОСОБА_2 дасть оголошення з приводу продажу автомобіля, а коли будуть реальні покупці організує зустріч з ОСОБА_4 Потерпілий довіряв ОСОБА_2 і тривалий час не цікавився автомобілем. В кінці серпня 2015 року на вимогу ОСОБА_4 передати автомобіль, ОСОБА_2 повідомив, що автомобіль знаходиться на стоянці в м. Рівне на вул. Коновальця ТЦ "Арсен". Не виявивши автомобіля на стоянці, ОСОБА_4 звернувся в правоохоронні органи з заявою про викрадення автомобіля. ОСОБА_4 не давав дозволу ОСОБА_2 продавати автомобіль, про завдаток який отримав ОСОБА_2 потерпілий дізнався коли з"ясував, що автомобіль на стоянці відсутній.

Свідок ОСОБА_3 в суді показав, що в лютому 2015 року прочитав оголошення про продаж за 1200 дол. США автомобіля ВАЗ 21093, тоді ж домовився подивитися автомобіль. На вул. Коновальця біля ТРК "Арсен" в м. Рівне на стоянці автомобіль йому показав ОСОБА_2, повідомивши, що автомобіль оформлений на його товариша ОСОБА_4 і проблем з переоформленням не буде. Машина була в незадовільному стані, потребувала ремонту. Тоді ОСОБА_2 сказав, що продасть автомобіль дешевше за 600 дол. США. Після цього ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 ключі, техпаспорт, страховку на автомобіль, а ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 500 дол. США і отримав від нього розписку. Решту 100 дол. США ОСОБА_3 мав передати ОСОБА_2 після того, як з Польщі приїде власник і вони переоформлять автомобіль. ОСОБА_3 відремонтував автомобіль. Всі спроби розшукати власника автомобіля ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виявилися марними. В кінці червня 2015 року ОСОБА_3 продав автомобіль ОСОБА_1 за 2000 дол. США.

Свідок ОСОБА_1 суду показав, що в кінці червня 2015 року автомобіль ВАЗ 21093 йому продав ОСОБА_3 за 2000 дол. США. Участі в переоформлені автомобіля він не приймав. На той час думав, що автомобіль продає власник ОСОБА_4

Згідно висновку експерта №175 від 26 червня 2018 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі "Зміст заяви перевірив(ла)" ОСОБА_1. Заяви ОСОБА_1 №67065151 від 30.06.2015 про перереєстрацію автомобіля ВАЗ 21093 № кузова ХТА210930S1727499, 1995 року випуску - ймовірно виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 в графі "(підпис)". Заяви ОСОБА_1 про видачу державних номерних знаків бувших у використанні від 30.06.2015 - йморівно виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою. Рукописний текст граф "Прізвище_Ім"я_По-батькові_Домашня адреса_", під словом "зв"язку", в графі "_"_2015р.. Заяви ОСОБА_1 про видачу державних номерних знаків бувших у використанні від 30.06.2015 - виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 в графі "Зазначений транспортний засіб (складову частину, що має ідентифікаційні номери) одержав (підпис) Довідки-рахунку з серійним номером ААЕ№131299 від 27.06.2015 - ймовірно виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

З дослідженого судом відеозапису фіксування кримінального провадження відносно ОСОБА_2 вбачається, що свідок ОСОБА_3 надав покази, що саме він був ініціатором переоформлення автомобіля з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 та саме він передав виготовлені на ОСОБА_1 документи та номера (IMG_1483, 06.40 хв. відтворення). Свідок ОСОБА_1 надав суду покази, що переоформлені на нього документи на автомобіль, він отримав у вересні 2015 року від ОСОБА_3 (IMG_1484. 06.00 хв. відтворення).

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Наведені положення цивільного законодавства повністю узгоджується з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6, згідно з яким передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина зазначеної особи.

З матеріалів справи вбачається, що винними діями відповідача ОСОБА_3 завдано шкоду ОСОБА_1, у сумі 60800 гривень (2100 доларів США*28 грн.=58800 грн. + 2000 грн.), а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 60800 гривень матеріальної шкоди.

Вирішуючи питання про спричинення моральної шкоди, суд виходить з вимог ч.1 ст.23 ЦК України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, що передбачено ч.1 ст.1167 ЦК України.

Пунктами 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз"яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає доведеним, що діями відповідачів позивачу було спричинено моральну шкоду, яка виразилася у порушенні його звичайного укладу життя, фізичних і душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв"язку із протиправною поведінкою відповідачів щодо нього.

Враховуючи всі обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 60800 (шістдесят тисяч вісімсот) гривень матеріальної шкоди, та 6080 (шість тисяч вісімдесят) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3040 (три тисячі сорок) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , проживає в м. Вараш, мікрорайон Перемоги, 21, кв. 315, РНОКПП НОМЕР_2,

відповідач - ОСОБА_2 , проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3,

ОСОБА_3, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_4.

Повне судове рішення складено 15 січня 2019 року.

Суддя -