КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року місто Київ.

Справа 761/24837/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/14901/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Кулікової С.В., Олійника В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року (у складі судді Флорової І.В., повний текст рішення складено 02 вересня 2019 року)

в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», третя особа - ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та пені, -

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», третя особа - ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та пені, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 98 000 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року у розмірі 8 272,27 грн., інфляційні втрати за період з 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року у розмірі 1 672,86 грн., 3 % річних за період з 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року - 700,77 грн., а всього - 108 645,90 грн., а також пеню, із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду з 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року, а також 3 % річних, нарахованих на прострочену суму страхового відшкодування у розмірі 98 000 грн., починаючи з 16 червня 2019 року по день фактичного виконання рішення суду про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 98 000 грн. Крім того, просив покласти понесені судові витрати на відповідача.

Позовні вимоги мотивував тим, що 09 вересня 2017 року в м. Києві на вул. В. Васильківська, біля будинку 141, відбулась ДТП, за участю автомобіля «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , що на праві власності належить ОСОБА_1 Вказана пригода відбулася з вини ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, вартість матеріального збитку становить 234 204,50 грн. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП на момент настання пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», відповідно до Полісу №АК-1521125 від 12 жовтня 2016 року. Враховуючи, що позивачу матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП, страховою компанією не відшкодована, останній звернувся до суду із відповідним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року задоволено позовні вимоги у повному обсязі.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 98 000 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року у розмірі 8 272,27 грн., інфляційні втрати за період з 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року у розмірі 1 672,86 грн., 3 % річних за період з 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року - 700,77 грн., а всього - 108 645,90 грн.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду з 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року, а також 3 % річних, нарахованих на прострочену суму страхового відшкодування у розмірі 98 000 грн., починаючи з 16 червня 2019 року по день фактичного виконання рішення суду про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 98 000 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В скарзі посилався на порушення судом ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, оскільки відсутній причинний зв`язок між діями ОСОБА_2 та пошкодженням автомобіля «Skoda Octavia» д.н. НОМЕР_2 . Вина водія ОСОБА_2 є недоведеною належними та допустимими доказами.

Зазначає, що згідно до ст. 6 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковою умовою для визнання даної ДТП страховим випадком є настання цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу BMW д.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , а відтак ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» не має правових підстав для визнання ДТП страховим випадком і сплати страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_2 не несе цивільно-правової відповідальності.

Ухвалою від 15 жовтня 2019 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

В строк визначений судом, 24 жовтня 2019 року до апеляційного суду надійшов від ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу, в якій вказує, що вина ОСОБА_2 , який застрахував свою цивільно-правову відповідальність у відповідача, та причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями та заподіяною шкодою підтверджується судовими рішеннями у адміністративних справах № 752/20840/17 відносно ОСОБА_2 та № 752/20914/17 відносно ОСОБА_5 , а також Висновком від 08.06.2018 року № 9/12-1/93/144-СЕ/18 Київського НДЕКЦ, наданим в межах проведеної за ухвалою апеляційного суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 752/20914/17.

Отже, доказами, зібраними у справі, встановлено, що у діях ОСОБА_2 наявний склад цивільного правопорушення, скоєння якого тягне настання цивільно-правової відповідальності і, як наслідок, обов`язок страхової компанії відшкодувати шкоду, заподіяну майну позивача.

Оскаржуване рішення вважає, законним та обґрунтованим, та постановленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційну скаргу ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

31 жовтня 2019 року надійшла відповідь на відзив від ПАТ «СК «ЕТАЛОН» , в якій скаржник зазначає, що сторона позивача, яка була стороною в адміністративній справі якщо вважала , що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складено з порушенням вимог законодавства, могла заявити про це під час розгляду справи та оскаржити адміністративний протокол, чого зроблено не було, також стороною позивача не було оскаржено постанову Апеляційного суду міста Києва від 10.04.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За умовами ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Отже, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 09 вересня 2017 року о 20 год. 00 хв. м. Києві на вул. В. Васильківська, біля будинку 141, відбулась ДТП, за участю автомобіля «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , у відповідності до технічного паспорта НОМЕР_3 .

Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Зазначена постанова змінена постановою Апеляційного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року, в частині виключення із її мотивувальної частини у встановлених судом фактичних обставин справи посилання на наслідки у результаті створення ОСОБА_2 аварійної обстановки водію автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме щодо здійснення останнім наїзду на перешкоду, що призвело до пошкодження автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2 . В решті постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року залишено без змін.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що доводи водія ОСОБА_2 з приводу дотримання ним правил дорожнього руху та про те, що винним є водій ОСОБА_5 , який керував транспортни засобом позивача, апеляційним судом відхилені через недоведеність.

Зміна постанови Голосіївського суду від 30.11.17 року в частині наслідків мала місце лише через те, що ці обставини не мають правового значення для притягнення особи до відповідальності за ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 2 Постанови Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За таких обставин, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року та постановою Апеляційного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року підтверджується, що саме з вини ОСОБА_2 скоєно ДТП 09 вересня 2017 року, внаслідок якої пошкоджено належний позивачеві транспортний засіб.

Слід зазначити, що саме виключення з мотивувальної частини постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року судом апеляційної інстанції посилання на наслідки у результаті створення ОСОБА_2 аварійної обстановки водію автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та спричиненими збитками, оскільки згідно постанови Апеляційного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року диспозиція ч. 4 ст. 122 КУпАП не вимагає обов`язкового настання наслідків у виді пошкодження транспортних засобів.

Поряд із тим, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм автомобіля «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вимог п.п. 10.1, 2.3б ПДР України, що стало наслідком створення аварійної обстановки для водія автомобіля Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 .

Крім того, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року закрито провадження відносно ОСОБА_5 , за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, про встановлення неправомірності дій ОСОБА_2 , а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданою позивачеві шкодою, як власнику пошкодженого транспортного засобу.

Згідно листа-відмови у виплаті страхового відшкодування від 11 лютого 2019 року № 01-04-11597/2, причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_2 та завданою шкодою постановами судів не встановлена, а отже цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не настала, і у відповідача відсутні правові підстави для визнання даної ДТП страховою подією та виплати страхового відшкодування.

При прийнятті цього рішення відповідач керувався наданим йому ОСОБА_2 висновком експертного дослідження № 074-17 від 09 січня 2018 року, проведеного судовим експертом Автономовим М.В.

Поряд із тим, зазначений висновок суперечить встановленим обставинам рішеннями судів у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 , а саме постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року та постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2018, а також встановленим обставинам рішеннями судів у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , а саме постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року та постановою Апеляційного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року.

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Не складення працівниками поліції протоколу відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, санкція якої передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, не свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та спричиненою шкодою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхове товариство «Еталон», відповідно до Полісу № АК-1521125 від 12 жовтня 2016 року.

11 вересня 2017 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» з заявою про виплату страхового відшкодування, а 21 грудня 2018 року через представника ОСОБА_7 надано повторну заяву до відповідача.

Разом з тим, листом від 11 лютого 2019 року № 01-04-11597/2 у виплаті страхового відшкодування відмовлено з підстав того, що не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та завданою шкодою.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення авто-товарознавчого дослідження № 17421/17-54 від 14 вересня 2017 року, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у результаті його пошкодження у ДТП, складає 234 204,50 грн.

За умовами ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Ліміт страхового відшкодування відповідача, згідно з рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 29 грудня 2015 року № 3470 за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн. за мінусом франшизи.

За таких обставин, враховуючи, що з вини ОСОБА_2 позивачеві завдано матеріальної шкоди на загальну суму 234 204,50 грн., однак цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», зі страхової компанії на користь позивача підлягає стягненню вартість завданого матеріального збитку, зменшену на суму франшизи, тобто у розмірі 98 000 грн. (100 000 грн. - 2%).

Позивач, хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з ТДВ «Страхова компанія «Еталон», але наділяється правами за цим договором, оскільки на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16).

Також, у постанові від 20 червня 2018 по справі № 308/3162/15-ц Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками судів попередніх інстанцій про застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625 ЦК України.

Перевіривши наданий до суду розрахунок, встановлено, що сума 3 % річних, нарахованих за період 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року, складає 700,77 грн., а сума інфляційних втрат нарахованих за період 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року - 1 672,86 грн.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Сума пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року становить 8 272,27 грн.

Крім того, у відповідності до положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Згідно з ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведені положення ЦПК України, суд першої інстанції вважав правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 пені, з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду з 21 березня 2019 року по 15 червня 2019 року, а також 3 % річних, нарахованих на прострочену суму страхового відшкодування у розмірі 98 000 грн., починаючи з 16 червня 2019 року (день звернення із позовом до суду) по день фактичного виконання рішення суду про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 98 000 грн.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача, апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані вірно.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», не містить.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутній причинний зв`язок між діями ОСОБА_2 та пошкодженням автомобіля «Skoda Octavia» д.н. НОМЕР_2 повністю спростовуються, наявними в справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку.

Судами під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, однозначно встановлено, що аварійну ситуацію під час ДТП створив саме водій ОСОБА_2 (для водія ОСОБА_5 ,який керував транспортним засобом позивача та якого звільнено від відповідальності за відсутності в його діях складу правопорушення)

Та обставина, що відносно цього водія не складався протокол за ст. 124 КУпАП, санкція якої передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, не свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та спричиненою шкодою.

Суд вірно провів аналіз всіх судових рішень, та встановив, що єдиною особою, яка створила аварійну ситуацію та стала причиною ДТП є водій ОСОБА_2

Відповідач в даній справі не надав суду докази про те, що ДТП та пошкодження майна позивача в даній справі мало місце через винну поведінку іншого учасника ДТП, або іншої фізичної чи юридичної особи, а тому відсутні підстави для звільнення від відповідальності страхової компанії, в якій була застрахована відповідальність, забезпеченого транспортного засобу, яким керував водій ОСОБА_2 .

Посилання скаржника на норми ст. 6 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковою умовою для визнання даної ДТП страховим випадком є настання цивільно-правової відповідальності водія, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Зібраними доказами, в матеріалах справи, встановлено, що у діях ОСОБА_2 наявний склад цивільного правопорушення, скоєння якого тягне настання цивільно-правової відповідальності, як наслідок і обов`язок страхової компанії відшкодувати шкоду заподіяну майну позивача.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача пені та сум, передбачених ст. 625 ЦК України, апеляційним судом не переглядається, так як апеляційна скарга відповідача не містить жодних доводів з цього приводу.

Посилання у відповіді на відзив на відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування, а відповідно і для штрафних санкцій, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що апеляційна скарга доводів про неправильність визначення судом періоду для нарахування штрафних санкцій , а також інших доводів з приводу не вірного застосування норм права, щодо цієї частини вимог не містить, а відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає рішення лише в межах доводів скарги і судом не встановлено правових підстав, які б давали апеляційному суду можливість вийти за межі поданої апеляційної скарги.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду, щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 14 листопада 2019 року.

Головуючий

.

Судді