Дата документу 27.02.2019 Справа № 320/4961/16-ц
Запорізький апеляційний суд
Є.У.№ 320/4961/16 Головуючого у 1 інстанції: Бахаєв І.М.
№ 22-ц/807/79/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

секретар: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ПАТ «Мелітопольгаз» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В позові зазначено, що 06.04.2009 року за адресою м. Мелітополь, вул.. Сирцова 40 встановлено лічильник газу, газовий котел, газову плиту та три газові конвектори. Станом на дату встановлення показання лічильника становили 21090 м3. Відповідач не уклав з позивачем договір про надання населенню послуг з газопостачанням, і не заявив про відмову від надання йому послуг з постачання природного газу для власних побутових потреб на встановлені газові прилади, а тому між сторонами виникли фактичні правовідносини, які регулюються загальними нормами цивільного права та Правилами №2246. Відповідач неодноразово попереджався про необхідність надати допуск на обєкт газопостачання та приміщень, де розташовані газові прилади. У вказаний день та час ніхто з будинку не виходив, внаслідок чого було складено акти-претензії, а потім позивач звернувся до суду. 25.06.2014 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду № 320/4335/14-ц зобовязано ОСОБА_3 надати працівникам ВАТ «Мелітопольгаз» вільний доступ до газових приладів у будинку. 23.07.2014 року за вказаним рішенням видано виконавчий лист. Державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житлового приміщення за адресою м. Мелітополь, вул.. Сирцова 40. 28.11.2014 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду, залишеною без змін апеляційним судом Запорізької області надано дозвіл на проникнення у житлове приміщення. 25.02.2015 року працівниками ВАТ «Мелітопольгаз» з державним виконавцем, представником засобу масової інформації та міліцією було здійснено проникнення у будинок за місцем проживання відповідача та під час огляду газових пристроїв виявлено ряд порушень: самовільний демонтаж газопроводу, відсутність лічильника газу, відсутність газових приладів відповідно до технічної документації. В той же день споживачу було відключено газопостачання шляхом закриття крану і встановлення заглушки. Для розрахунку збитків враховується період з дня останніх показників лічильника газу до дня доступу до обєкта газопостачання, тобто з 04.11.2011 року по 25.02.2015 року.

На підставі викладеного просить стягнути з відповідача відшкодування збитків, завданих позивачеві у сумі 196488,41 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня 2018 року відмовлено у задоволені позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Мелітопольгаз» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Правовідносини між газопостачальними/газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246 (далі - Правила № 2246). Механізм відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання послуг з газопостачання передбачено Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення газопостачальним або газопровідним підприємством Правил, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.10.2014року № 184 (далі - Порядок № 184).

Згідно довідки виданої головою квартального комітету №66 від 04.07.2016 року ОСОБА_3 є власником буд. 40 по вул.. Сирцова у м. Мелітополь, разом з нею проживає її донька ОСОБА_4О./а.с.11/

Згідно виконавчої технічної документації внутрибудинкового газообладнання за адресою: м. Мелітополь, вул.. Сирцова, 40 03.02.2009 року складено акт прийому в експлуатацію завершеного будівництвом обєкту, замовник ОСОБА_3./а.с.110-113/

За адресою споживача ВАТ «Мелітопольгаз» було встановлено лічильник газу, газовий котел, газова плита та три газові конвектори. Станом на дату встановлення а саме 06.04.2009 року показники лічильника газу становили 21090 куб. м

На адресу ОСОБА_3 ВАТ «Мелітопольгаз» 21.11.2013 року направлено попередження за №№52М, 53М, 54М згідно якої ОСОБА_5 попереджено, що 04.12.2013 року їй необхідно надати допуск працівникам газопостачального підприємства до газових приладів та пристроїв./а.с.8, 62/ Поштове відправлення повернулось з відміткою «за закінченням терміну зберігання»./об. а.с.8/

На адресу ОСОБА_3 ВАТ «Мелітопольгаз» 04.12.2013 року направлені попередження за №61М, згідно яких ОСОБА_5 попереджено, що станом на 04.12.2013 року за нею рахується заборгованість за використаний природній газ на суму 13304 м3 та запропоновано до 14.12.2013 року погасити заборгованість або ж зявитись в абонентний відділ./а.с.62, 63/

04.12.2013 року на імя споживача за адресою: м. Мелітополь, вул.. Сирцова, 40 ОСОБА_3 ВАТ «Мелітопольгаз» було надіслано Акт-претензію з приводу недопущення до огляду лічильника газу та газового обладнання та вимогу надати доступ до лічильника газу та обладнання./а.с.10/

25.02.2015 року на імя споживача за адресою: м. Мелітополь, вул.. Сирцова, 40 ОСОБА_3 ВАТ «Мелітопольгаз» було надіслано Акт-претензію з приводу самовільного демонтування газопроводу, відсутність лічильника газу, газових приладів відповідно до документації, попередження про відключення газопостачання та нараховані збитки./а.с.9/

25.02.2015 року складено акт на відключення газових приладів у присутності домоволодільця ОСОБА_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. відключено шляхом зняття крану з встановленням заглушки./а.с.9/

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, особ/рах Г3968 заборгованість відповідача за період з 04.12.2011 року по 25.02.2015 року складає 196488,41 грн. /а.с.6-7/

Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_3, проте позивачем пропущено строк позовної давності.

Проте колегія суддів повністю не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень статей 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття "позовна" має на увазі форму захисту - шляхом пред'явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред'явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Питання про об'єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії "право на позов у матеріальному сенсі" (право на захист) у контексті її співвідношення із суб'єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин.

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов'язане з порушенням суб'єктивного матеріального цивільного права. Суб'єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне.

Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об'єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб'єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Отже, вирішуючи питання про початок перебігу строку позовної давності необхідно виходити не з часу, коли виникла заборгованість, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, (Постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року, справа №590/460/16-ц).

Право на позов виникло у ПАТ «Мелітопольгаз» 25.02.2015 року, коли представниками ПАТ «Мелітопольгаз» разом з державним виконавцем на виконання рішення суду за виконавчим листом №320/4335/14 виданим 23.07.2014 року Мелітопольським міськрайонним судом було здійснено примусове проникнення до житлового буди нку за адресою м. Мелітополь, вул.. Сирцова буд. 40. Під час огляду газових приладів та пристроїв, що знаходились в будинку було виявлено ряд порушень, а саме самовільний демонтаж газопроводу; відсутність лічильника газу; відсутність газових приладів, відповідно технічної документації та складено акт-претензію на підставі якої було проведено розрахунок збитків, завданих газопостачальному/газорозподільному підприємству. Й саме з цієї дати у позивача виникла можливість реалізувати своє право в примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, відтак підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мелітопольгаз» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 7368,53 грн.

Керуючись ст. ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня 2018 року по цій справі скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» заборгованість в розмірі 196488( сто девяносто шість тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» судові витрати в сумі 7368 (сім тисяч триста шістдесят вісім) грн. 53 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: