Номер провадження 2/243/973/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м.Слов?янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мінаєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання Янчевського В.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадженняцивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до держави Україна в особі прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерства фінансів України, Секретаріату уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Міністерства юстиції України,

вимоги позивача: про відшкодування моральної шкоди,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_14. ,

представники відповідачів Буяновський В.В. (діє на підставі

довіреності прокуратури Донецької області № 05/2-424вих18 від

23.08.2018 р.), Смирнов О.В. (діє на підставі довіреності Державної

казначейської служби України № 5-28-08/379 від 08.01.2019 р.),

представник третьої особи Тичинін Я.Д. (діє на підставі довіреності

Міністерства юстиції України № 148/9.1.4/22-19 від 08.01.2019 р.),

представники третьої особи Тичинін Я.Д. (діє на підставі довіреності

Міністерства юстиції України № 148/9.1.4/22-19 від 08.01.2019 р.), Циря

С.М. (діє на підставі довіреності Міністерства юстиції України №

152/9.1.4/22-19 від 08.01.2019 р.),

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції позивача, заперечень відповідача та позиції третіх осіб.

1. 28 листопада 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про визнання бездіяльності неправомірною, встановлення фактів, що мають юридичне значення, та відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона 12.06.2018 р. звернулася до керівника Слов?янської місцевої прокуратури ОСОБА_10 із заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та притягнення до кримінальної відповідальності заступника начальника відділу органу державної виконавчої служби ОСОБА_11. Зазначена заява містила всі необхідні відомості у відповідності до ч.5 ст.214 КПК України. Прокурор був зобов?язаний не пізніше 24 годин внести відповідні відомості до ЄРДР, однак цього не зробив, досудове розслідування не розпочав.

Держава Україна за представництвом прокуратури Донецької області в особі керівника Слов?янської місцевої прокуратури порушила право ОСОБА_1 , гарантоване ст.40 Конституції України, що її звернення до державного органу буде розглянуте, що їй буде надано обґрунтовану відповідь у встановлений ст.214 КПК України строк, а також тими ж діяннями держава Україна порушила право позивача на ефективний засіб юридичного, правового захисту в національному органі.

Зазначає, що спричинена їй бездіяльністю відповідача держави Україна моральна шкода полягає у глибоких душевних стражданнях, яких вона як фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї та у зв?язку з порушенням її прав людини та громадянина, гарантованих їй Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало у неї сильні негативні почуття від посягання службових осіб органу державної влади на конституційний лад республіки Україна, які змінюються одне одним, а саме: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю, почуття гніву, яка нею оцінюється згідно методики професора Ерделевського О.М. в 134028,00 грн.

Протиправною, незаконною та неправомірною позивач вважає бездіяльність держави Україна за представництвом прокуратури Донецької області, яка на її думку полягає в невиконанні обов?язку керівника Слов?янської місцевої прокуратури ОСОБА_10 внести відомості до ЄРДР по її заяві від 12.06.2018 р. відповідно до ст.ст.3, 8, 9, 19, 40 Конституції України, ст.214 КПК України.

Посилаючись на наведені обставини та норми Конституції України, Загальної декларації прав людини, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Закону України «Про міжнародні договори України», Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 15, 16, 23, 170, 174, 176, 1167, 1176, 1190 ЦК України, ОСОБА_1 просить суд: 1) визнати протиправною, незаконною, неправомірною бездіяльність прокуратури Донецької області, яка полягала в невиконанні керівником Слов?янської місцевої прокуратури прокурором ОСОБА_10. його службових обов?язків внести відповідні відомості до ЄРДР за результатами розгляду заяви-повідомлення ОСОБА_1 від 12.06.2018 року; 2) встановити факт порушення керівником Слов?янської місцевої прокуратури прокуратури Донецької області прокурором ОСОБА_10. присяги прокурора при розгляді заяви-повідомлення ОСОБА_1 від 12.06.2018 року (як умова відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди); 3) встановити факт порушення права ОСОБА_1 на розгляд її звернення та на отримання обґрунтованої відповіді від посадової особи органу державної влади у встановлений законом строк відповідно до норм статті 40 Конституції України та частини 1 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (як умова відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди); 4) встановити факт порушення права ОСОБА_1 на ефективний правовий засіб захисту прав людини відповідно до статей 1, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (як умова відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди); 5) стягнути з держави Україна за представництвом прокуратури Донецької області за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену неправомірними діями, які порушили права позивача, у сумі 134028 грн. 00 коп., а також визначити порядок виконання прийнятого судового рішення, вжити заходів для забезпечення його виконання і постановити окрему ухвалу про виявлені недоліки в діяльності прокуратури Донецької області.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_14. свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

2. 22.04.2019 р. прокуратурою Донецької області подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позовні вимоги не визнаються у повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що позов є безпідставним, оскільки заява ОСОБА_1 від 12.06.2018 р. була розглянута та 13.06.2018 р. заявнику надано відповідь. Ухвалою слідчого судді від 15.06.2018 р. керівника Слов?янської місцевої прокуратури або іншу уповноважену особу зобов?язано внести відомості до ЄРДР за цією заявою ОСОБА_1 . На виконання цієї ухвали 18.06.2018 р. за заявою ОСОБА_1 відомості до ЄРДР були внесені та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000085, 19.06.2018 р. на адресу ОСОБА_1 спрямовано витяг з ЄРДР, наразі досудове розслідування триває.

Доводи позивача про бездіяльність прокурора є безпідставними. Факт протиправних дій у кримінальному провадженні підлягає встановленню у кримінально-процесуальному порядку відповідним рішенням (наприклад, обвинувальним вироком, ухвалами слідчих суддів, постановами прокурора вищого рівня). До теперішнього часу таких рішень не приймалось, в той час як постанова про закриття кримінального провадження не скасована, що свідчить про законність та повноту досудового розслідування. У порядку цивільного судочинства суд не може перевіряти законність кримінально-процесуальних дій слідчого чи прокурора, оскільки це суперечитиме вимогам щодо юрисдикції судів.

Зазначає, що ухвали слідчого судді є формою судового контролю на стадії досудового розслідування, вони не свідчать про протиправність дій відповідача. Факт задоволення скарги особи на невнесення до ЄРДР чи на рішення слідчого чи прокурора не створює підстав для відшкодування, оскільки звертаючись зі скаргою в порядку КПК України, особа лише реалізує своє процесуальне право на оскарження. Окрім того, сам факт задоволення скарги є достатньою справедливою сатисфакцією й не вимагає додаткової грошової компенсації.

Вимоги ОСОБА_1 щодо визнання бездіяльності неправомірною підлягають розгляду у порядку кримінального, а не цивільного судочинства.

Щодо встановлення фактів, про яке просила позивач, зазначає, що позивачем не зазначається з боку кого допущене порушення, неналежне виконання прокурором службових обов?язків та порушення Присяги є дисциплінарними проступками , тому ці факти мають встановлюватися Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів, а не судом. Встановлення факту порушення ст.214 КПК України має відбуватися в порядку кримінального судочинства, шляхом оскарження дій слідчому судді.

Додатково зазначає, що Державна казначейська служба України має бути відповідачем у справах про стягнення з державного бюджету грошових коштів.

Посилаючись на те, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди та не доведено факт протиправних дій або бездіяльності відповідача, а також конкретні негативні наслідки від них, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача Буяновський В .В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

3.Представник відповідача Державної казначейської служби Смирнов О.В. був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, письмового відзиву на позовну заяву не надав, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необгрунтованими і безпідставними, в задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

4.Представники третьої особи Міністерства юстиції України Тичинін Я.Д. та Циря С.М. письмових пояснень щодо позову не надали, у судовому засіданні зазначали, що з позовними вимогами не погоджуються, обгрунтовуючи свою позицію тими ж доводами, що і представник прокуратури Донецької області.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

5.23.04.2019 р. позивач ОСОБА_1 подала клопотання про залучення Державної казначейської служби України до участі у справі як відповідача (а.с.96).

6.Позивач ОСОБА_1 надала суду клопотання про виклик і допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14. і ОСОБА_1 у порядку ст.92 ЦПК України.

7.Представник третьої особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Башкірова Ю.Г., яка діє на підставі посвідчення № 127 від 14.05.2019 р. та положення про Відділ регіонального представництва в Донецькій та Луганській областях Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого 25.03.2019 р., письмових пояснень щодо позовних вимог не надала, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

8.Третя особа у справі Міністерство фінансів України належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, письмових пояснень на позов не надали, своє ставлення до позовних вимог суду не повідомили, для участі у справі представника не уповноважили, тому суд на підставі положень п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності його представників.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

9. Ухвалою суду від 12.03.2019 р. загальне позовне провадження у зазначеній цивільній справі було відкрито, справа призначена до підготовчого судового засідання (а.с.49).

10. Ухвалою суду від 03.04.2019 р. справу прийнято до провадження після повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, по справі призначено підготовче судове засідання (а.с.52).

11. Ухвалою суду від 23.04.2019 р. клопотання позивача задоволено, до участі у справі у якості відповідача залучено Державну казначейську службу України (а.с.100-101).

12. Ухвалою суду від 08.05.2019 р. провадження у справі щодо позовних вимог про визнання бездіяльності неправомірною, встановлення фактів, що мають юридичне значення, - закрито, визначено остаточний склад учасників справи, клопотання позивача про виклик і допит свідків задоволено частково, підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду (а.с.133-136).

IV. Фактичні обставини, встановлені Судом.

13. 12 червня 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до керівника Слов?янської місцевої прокуратури із заявою-повідомленням про притягнення до кримінальної відповідальності заступника начальника відділу органу державної виконавчої служби Слов?янського управління юстиції ОСОБА_11. за умисне невиконання ухвали суду, що набрала законної сили, при примусовому виконанні рішення Апеляційного суду Донецької області від 22.07.2011 р. № 22-6428/2011, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді завідувача господарством з 10.12.2010 р., умисно не виконав ухвалу Слов?янського міськрайонного суду від 05.03.2012 р. № 4-с/544/4/2012. Попередня кваліфікація ч.2 ст.382 КК України. В заяві просила внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування, повідомити про результати розгляду (а.с.83).

14. 13 червня 2018 р. ОСОБА_1 надано відповідь за № 01-71-67189вих18, згідно якої її заява-повідомлення розглянута. За результатами розгляду повідомляється, що зазначені у заяві доводи були предметом досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000893 від 06.04.2016. Так, 26.04.2016 р. до канцелярії Слов?янського ВП надійшла заява-повідомлення ОСОБА_14. про те, що ОСОБА_11 умисно не виконав рішення Апеляційного суду Донецької області від 22.07.2011 р. про поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача господарством, у зв?язку з чим допустив службову недбалість. На підставі зазначеної заяви до ЄРДР внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Окрім того, 28.11.2016 р. до Слов?янської місцевої прокуратури надійшла заява ОСОБА_1 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_11 за умисне невиконання ухвали Слов?янського міськрайонного суду від 05.03.2012 р. За вказаним фактом 28.11.2016 р. Слов?янською місцевою прокуратурою внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України за № 0000125. 22.12.2016 р. вказані кримінальні провадження постановою прокурора об?єднані в одне провадження. У цьому кримінальному провадженні проведено досудове розслідування, за результатами якого слідчим 13.05.2017 р. винесено постанову про закриття кримінального провадження. Підстави для внесення відомостей до ЄРДР за даним фактом відсутні (а.с.84-85). Зазначена відповідь згідно реєстру простої письмової кореспонденції від 13.06.2018 р. була надіслана ОСОБА_1 (а.с.86).

15. Ухвалою слідчого судді Слов?янського міськрайонного суду від 15.06.2018 р. скаргу ОСОБА_14. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність Слов?янської місцевої прокуратури, що полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, задоволено, зобов?язано керівника Слов?янської місцевої прокуратури або іншу посадову особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень, внести до ЄРДР відомості за заявою-повідомленням ОСОБА_1 від 12.06.2018 р. (а.с.87-89).

16. 18 червня 2018 р. в порядку виконання ухвали слідчого судді до ЄРДР внесено відомості за заявою-повідомленням ОСОБА_1 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_11 за ч.2 ст.382 КК України (кримінальне провадження № 0000085 від 18.06.2018 р. (а.с.90).

17. 19 червня 2018 р. на адресу ОСОБА_1 надіслано витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000085 від 18.06.2018 р. (а.с.91, 92).

18. Допитані під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_14. у якості свідків, в порядку ст.92 ЦПК України, суду пояснили, що ОСОБА_1 на особистому прийомі керівника Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_10 подала заяву про вчинення кримінального правопорушення, відомості за якою в порушення вимог ст.214 КПК України не були внесені до ЄРДР. ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_10 порушив присягу прокурора, після того як вона дізналася, що відомості за її заявою не були внесені до ЄРДР вона нервувала, відчувала глибокі хвилювання, почувалася безпорадною, оскільки держава на захистила її права, а вона була змушена миритися зі свавіллям органів прокуратури. ОСОБА_14. суду пояснив, що він надає правову допомогу ОСОБА_1 з 2015 р., зокрема, допомагав ОСОБА_1 . ініціювати кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 за невиконання судового рішення. На теперішній час кримінальне провадження закрито, ОСОБА_1 відчувала негативні емоції. Зазначив, що він знає ОСОБА_1 як нормальну людину, вона стримана, однак наполеглива, відстоює свої права, намагається довести справу до кінця, свої душевні сили витрачає на захист свої прав.

19.Свідок ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, позивач не наполягав на його допиті у судовому засіданні.

20. Допитаний у судовому засіданні свідок керівник Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на питання позивача та її представника суду пояснив, що 12.06.2018 р. від ОСОБА_1 надійшла заява про кримінальне правопорушення, чи на особистому прийомі надано цю заяву він не пам`ятає. Відомості до ЄРДР не було внесено, оскільки за обставинами, зазначеними ОСОБА_1 у заяві вже було проведено досудове розслідування, за результатами якого кримінальне провадження було закрито, тому підстав для внесення до ЄРДР цих відомостей повторно не було, про що ОСОБА_1 було надано письмову відповідь. Посилаючись на положення ст.214 КПК України, зазначив, що підставою внесення до ЄРДР є наявність відомостей про кримінальне правопорушення, однак, оскільки в рамках проведеного досудового розслідування не було встановлено ознак злочину за обставинами, про які зазначала ОСОБА_1 , відомості до ЄРДР внесені не були.

V. Оцінка Суду.

21. Відповідно до статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов?язком держави.

У статті 19 Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

22. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв?язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв?язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов?язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв?язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

23. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв?язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

24. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб?єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

25. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

26. Таким чином, враховуючи, що жодної з перелічених незаконних дій щодо ОСОБА_1 вчинено не було, як вбачається з її позовної заяви та наданих нею пояснень та показань як свідка у судовому засіданні, стаття 1176 ЦК України не підлягає застосуванню до виниклих спірних правовідносин.

27. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

28. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

29. Відповідно до цієї норми обов?язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

30. Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

31. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності.

На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.5,6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

32. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов?язковому з?ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв?язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з?ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

33. Оскільки для наявності зобов?язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1176, 1167 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв?язок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов?язком позивача (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв?язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

34. Обставини справи свідчать про те, що оскарження ОСОБА_1 бездіяльності посадових осіб Слов?янської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі її заяви від 12 червня 2018 року свідчить про реалізацію останньою свого права оскаржувати процесуальну діяльність прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦПК України.

35. Окрім того, сам факт зобов?язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені.

36. Таким чином, лише незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постанові № 199/1478/17 від 30.01.2019 р.

37.На підтвердження факту спричинення позивачу моральної шкоди позивачем надано докази - показання свідків. Оцінюючи показання свідків позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_14. , допитаних у якості свідків в порядку ст.92 ЦПК України, суд зазначає, що у нього немає підстав ставити під сумнів достовірність обставин, повідомлених свідками, однак, зауважує, що ці докази у своїй сукупності не є достатніми у розумінні ч.1 ст.80 ЦПК України для підтвердження факту заподіяння моральної шкоди позивачу. До такого висновку суд прийшов також аналізуючи показання свідків у сукупності з письмовими доказами по справі, а саме свідки повідомляли про наявність у ОСОБА_1 негативних емоційних переживань внаслідок невнесення відомостей до ЄРДР за її заявою.

38.Оцінюючи показання свідка керівника Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , суд зазначає, що показання цього свідка узгоджуються з матеріалами справи, а саме зі змісту письмової відповіді на заяву ОСОБА_1 від 12.06.2018 р. вбачається, що відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 щодо умисного невиконання ОСОБА_11 . ухвали Слов`янського міськрайонного суду від 05.03.2012 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, були внесені за заявою ОСОБА_1 від 28.11.2016 р. (номер кримінального провадження 0000125), яке 22.12.2016 р. було об`єднане з кримінальним провадженням № 0000893 від 06.04.2016 р., яке постановою слідчого від 13.05.2017 р. було закрито.

39.З матеріалів справи вбачається, що відомості за заявою ОСОБА_1 від 12.06.2018 р. були внесені до ЄРДР 18.06.2018 р. на виконання ухвали слідчого судді (а.с.90).

40.Таким чином, внаслідок оцінки показань всіх допитаних свідків у сукупності з матеріалами справи, судом не встановлено спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки ОСОБА_1 звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення 12.06.2018 р., на її заяву їй було надано відповідь 13.06.2018 р., за змістом якої вказані у заяві обставини були предметом досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0000893 від 06.04.2016 р. та № 0000125 від 28.11.2016 р., які були об`єднані в одне провадження, яке згодом було закрито постановою слідчого від 13.05.2017 р. Такі висновки суду ґрунтуються на дослідженні відповіді Слов`янської місцевої прокуратури на заяву ОСОБА_1 та показаннях свідка ОСОБА_10 , позивачем та її представником зазначені висновки не спростовані, доказів на підтвердження того, що за заявою ОСОБА_1 від 28.11.2016 р. за аналогічними обставинами не було розпочато кримінальне провадження № 0000125 та проведено досудове розслідування, суду не надано.

ОСОБА_1 оскаржила бездіяльність слідчого у визначеному КПК України порядку слідчому судді, ухвалою слідчого судді від 15.06.2018 р. зобов`язано керівника Слов`янської місцевої прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 12.06.2018 р.

41.Додатково слід зазначити, що оскільки під час судового розгляду не встановлено як протиправності дій відповідача, так і спричинення позивачу моральної шкоди, наявність причинно-наслідкового зв?язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач, виключається.

42. Таким чином, судом не встановлено дій з боку держави Україна за представництвом прокуратури Донецької області, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування їй моральної шкоди на підставі статей 1173, 1174, 1176 ЦК України. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв?язку з чим підстави для визначення порядку виконання рішення, вжиття заходів для забезпечення його виконання та постановлення окремої ухвали відсутні.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

43. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду із зазначеним позовом звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір», тому, з урахуванням відмови в позові, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до держави Україна в особі прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерства фінансів України, Секретаріату уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Міністерства юстиції України, про відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 20.06.2019 року.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв