ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

14 січня 2019 року

м. Харків

справа № 643/15390/17

провадження № 22-ц/818/533/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2018 року ухвалене в складі судді Мельникової І.Д., -

у с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 07 лютого 2015 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правових послуг, відповідно до умов якого він зобов'язався надати у строк до 31.12.2015 року передбачені договором послуги, а відповідач - протягом трьох днів з моменту підписання договору сплатити завдаток у розмірі 5000 грн., а остаточно сплатити вартість фактично наданих послуг за складеною стороною калькуляцією.

25.08.2015 року між ним та ОСОБА_2 було складено акт передання-приймання правових послуг за договором від 07.02.2015 року та визначено, що усього сплаті підлягає 8800 грн.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за договором зобов'язань належним чином не виконав, сплатив лише 5000 грн., з урахуванням уточнених у червні 2018 року позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання правових послуг у розмірі 3800 грн., 1355,47 грн. інфляційних втрат за період з 01.09.2015 року по 01.01.2018 року, а також 249 грн. - 3% річних від простроченої суми за період з 01.09.2015 року по 24.01.2018 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість наданих правових послуг у розмірі 3800 грн., 1355,47 грн. втрат від інфляційних втрат, 249 грн. - 3% річних від простроченої суми, а також 640 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявленого ОСОБА_1 позову відмовити.

В обґрунтування скарги зазначив, що позивачем фактично не надавались послуги, які зазначені в акті приймання-передачі, крім того, він сплатив 3000 грн., але ОСОБА_1 не видав квитанцію, а тому відсутні підстави для стягнення з нього будь-яких коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 07.01.2015 року між адвокатом ОСОБА_1 (виконавець) та ОСОБА_2 (замовник) було укладено договір про надання правових послуг, відповідно до умов якого позивач зобов'язався у строк до 31 грудня 2015 року надати правові послуги, а відповідач - сплатити їх вартість за калькуляцією, яка складається виконавцем та погоджується із замовником.

Згідно з пунктами 12.1, 12.2 укладеного 07.02.2015 року між сторонами у справі договору замовник сплачує завдаток у розмірі 5000 грн. протягом трьох днів з моменту підписання договору. Порядок сплати встановлюється протягом трьох днів з моменту погодження калькуляції із замовником.

Того ж дня було складено калькуляцію на заплановані правові послуги за вищевказаним договором, яка погоджена з відповідачем, за змістом якої вартість наданих послуг складає 8800 грн.

25.08.2015 року позивачем та відповідачем складено та підписано акт приймання-передачі наданих правових послуг, за змістом якого у строк до 31.08.2015 року оплаті підлягають фактично надані правові послуги за вищевказаною калькуляцією у загальному розмірі 8800 грн., 5000 грн. з яких було сплачено замовником у якості завдатку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 взятих на себе за договором про надання правових послуг зобов'язань щодо сплати наданих йому послуг належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з нього на користь позивача заборгованості у розмірі 3800 грн., а також 1355 грн. втрат від інфляції та 249 грн. 3% річних від простроченої суми.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Встановлено та не заперечується сторонами у справі, що ОСОБА_2 заборгованість за договором від 07.02.2015 року у розмірі 3800 грн. не сплатив.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір інфляційних втрат за порушення зобов'язань за договором за період з 01.09.2015 року по 01.01.2018 року становить 1355 грн 37 коп., 3% річних - 249 грн 28 коп.

Жодних доказів на спростування розрахунку відповідачем не надано.

Отже, встановивши, що ОСОБА_2 взятих на себе за договором про надання правових послуг зобов'язань належним чином не виконав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з нього на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 5404 грн. 75 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було фактично надано передбачених договором послуг є безпідставними та такими, що спростовуються рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.08.2017 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08.11.2017 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору про надання правових послуг від 25.02.2015 року недійсним.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 375, 379, 381 - 384, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 січня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова