Cправа № 563/673/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2019 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Опришка П.З.

секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 . Стверджує, що її брат - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без будь-якої реєстрації та відсутності дозволу на проживання, почав проживати у її будинку з літа 2018 року та створив нестерпні умови для проживання в ньому. Крім нього, з її згоди в будинку проживає молодший брат ОСОБА_4 . В добровільному порядку залишити будинок, відповідач не бажає. Чинить перешкоди у користуванні будинком, забив дерев`яними дошками двері та вікна до кімнат, які зайняв. Не бере участі в утриманні будинку, не сплачує вартості житлово-комунальних послуг, вчиняє сварки та бійки з молодшим братом, псує майно, що знаходиться в будинку. Просить суд усунути перешкоди в здійсненні права користування власністю шляхом виселення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з належного їй житлового будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою без надання іншого житла. Стягнути з відповідача на її користь понесені та документально підтверджені судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила задовільнити. Вказала, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 подарувала мати. Наразі вона проживає в м. Рівному з матірю, яку доглядає, а у будинку дозволила проживати своєму меншому брату ОСОБА_4 . Вказує, що з липня 2018 року в будинку самовільно поселився її інший брат ОСОБА_3 , який жодних прав на будинок немає, проживає там без реєстрації, а тому просить усунути перешкоди їй в користуванні будинком шляхом його виселення.

Представник позивача в судовому засіданні також заявлені вимоги підтримав, просив позов задовільнити. Вказав, що ОСОБА_1 на будинок має всі необхідні документи, будинок є її власністю у якому дозволено проживати меншому брату ОСОБА_4 ОСОБА_3 ж самовільно туди вселився, при чому маючи власне житло квартиру у м. Рівне.

Відповідач в судовому засіданні 02 жовтня 2019 року в задоволенні позову просив відмовити. Вказав, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 будував сам, а ні позивач, ні його менший брат йому в цьому жодним чином не допомагали. Також зазначив, що сестра таємно від нього разом з матірю, яка хворіє зробили договір дарування на користь ОСОБА_1 . Не заперечив факт того, що йому матір`ю подаровано квартиру у м. Рівне, однак стверджував, що та квартира призначена для проживання його дочки.

Представник відповідача в судовому засіданні 02 жовтня 2019 року також просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що його довіритель, ОСОБА_3 лише тимчасово там проживає, а постійно саме у м. Рівне. Крім іншого вказав, що на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 знаходяться два житлові будинки, а тому невідомо, який саме мати подарувала позивачу.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні суду показала, що є колишньою дружиною ОСОБА_3 Вказала, що їй відомо про те, що власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 також, зазначила, що в вказаному будинку з дозволу власниці проживає її менший брат ОСОБА_4 . Повідомила суду, що відповідач протягом тривалого часу був зареєстрований і наразі також значиться зареєстрованим за її адресою: АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показав що є братом позивачки та відповідача. Вказав, що з дозволу сестри, ОСОБА_1 проживає у будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначив. що раніше там проживала їх мати, яка і подарувала будинок сестрі, ОСОБА_1 , однак на даний час мати хворіє, а тому проживає з сестрою у м. Рівне, яка її доглядає. Вказав, що відповідач, ОСОБА_3 тривалий час проживав і був зареєстрований у своєї колишньої дружини, ОСОБА_5 А з літа 2018 року самовільно поселився у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 і постійно там проживає. Вказав, що відповідач виганяв його з будинку та виносив його речі.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що позивачу по справі, ОСОБА_1 належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 30.11.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Торкуновою Т.А. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №74396530.

Факт проживання відповідача без реєстрації та згоди позивача у спірному будинку та чинення ним перешкод у користуванні моєю власністю підтверджується зокрема актом обстеження матеріально-побутових умов від 19.11.2018 року складеним комісією в складі представників Головницької сільської раді голови, секретаря сільської ради та депутатів сільської ради, які провели обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача. У вказаному акті зазначено, що ОСОБА_3 , проживає в будинку власника та не допускає її до свого господарства, створює постійні конфлікти, на жодні зауваження не реагує.

Згідно довідки Головницької сільської ради № 745 від 26.03.2019 року вказано, що ОСОБА_3 , 1957 року народження проживає самовільно без дозволу вжитловому будинку АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді на адвокатський запит адвоката Якубця М.К. від 29.10.2019 року №167 встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 згідно по господарської книги та договору дарування від 13 листопада 2016 року належить ОСОБА_1 . Крім того, вказано, що на подвір`ї даного житлового будинку (поштова адреса - АДРЕСА_1 ) знаходиться старий житловий будинок, який перебуває в аварійному стані.

Встановлено, що з метою вирішення ситуації, яка склалася з приводу вчинення відповідачем перешкод у користуванні ОСОБА_1 її майном вона зверталася до правоохоронних органів.

Листом від 21.11.2018 року № 214/ж-53 Корецьке ВП Костопільського ВП в Рівненській області повідомлено позивача, що за викладеними відомостями проведено службову перевірку та встановлено, що в даній події не вбачається адміністративного чи кримінального правопорушення.

Згідно з інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 170938781 від 19.06.2019 року за відповідачем ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 05.02.2016 року, зареєстровано квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов`язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 цього Кодексу, може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п.33 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Статтею 150 ЖК України визначено право громадян, які мають у приватній власності житло користуватись ним та розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Таке ж право закріплене у статях 319, 383 ЦК України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї або інших осіб.

У відповідності до ст.157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено, що він є власником майна і що діями відповідача не пов`язаними з позбавленням володіння порушується його право власності.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі № 734/387/15-ц.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо усунення їй перешкод у користуванні та розпорядженні власністю: будинком по АДРЕСА_1 , шляхом виселення з будинку ОСОБА_3 без надання іншого житлового приміщення підлягають задоволенню .

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності, пов`язане з проживанням без реєстрації відповідача ОСОБА_3 в будинку по АДРЕСА_1 .

На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з квитанції від 20.05.2019 року позивачем при подачі позову до суду сплачено 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити повністю.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження власністю шляхом виселення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Опришко П.З.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02 грудня 2019 року.