Провадження № 2/761/4616/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Горюк В.А.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_6.,

представник третьої особи Лисенко М.А.

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Між ним та ОСОБА_2 10.11.2015 року було укладено договір позички квартири, внаслідок чого відповідач та його донька вселились у квартиру АДРЕСА_1 . Дана квартира належить позивачу на підставі договору купівлі - продажу квартири від 22.04.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Степаненко В.Д.. За умовами договору відповідач отримав дозвіл на здійснення реєстрації свого місця проживання у квартирі. Термін користування квартирою закінчився 10.11.2016 р. та позивач попросив відповідачів звільнити квартиру. Квартиру було звільнено через декілька місяців, проте не знялись з реєстрації місця проживання. Неодноразові звернення до ОСОБА_2 результату не принесли. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31.05.2017 р. у справі № 760/18578/16-ц встановлено, що ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_2 разом із донькою - ОСОБА_3 , для якої створено всі належні умови проживання. Таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 більше двох років не проживають у спірній квартирі, самостійно для себе визначили інше місце проживання і спірним житловим приміщенням не користуються і не несуть витрат по утриманню квартири. Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 . просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

27.03.2019 р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у справі відкрито провадження, залучено до розгляду справи в якості третьої особи Службу у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України.

ОСОБА_1 в підготовчому засіданні зазначив, що підтримує вимоги в повному обсязі. Позивачем також зазначено про покладення на нього судових витрат.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позовних вимог в повному обсязі та зазначено про те, що він з донькою дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_3 з січня 2017 року. ОСОБА_2 жодних претензій до позивача не має та жодним чином не претендує на право користування квартирою позивача. Просив розглянути справу за його відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_6 в підготовчому засіданні підтвердив позицію ОСОБА_2 щодо визнання заявлених вимог з підстав, викладених у заяві.

Представник Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації не заперечував щодо розгляду справи по суті у підготовчому засіданні та просив долучити до матеріалів справи Акт обстеження умов проживання дитини від 31.05.2019 року.

За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання ОСОБА_2 позовних вимог в повному обсязі.

Встановлено і визнається сторонами, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 22.04.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко В.Д.

За договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку, відповідно до ч. 1 ст. 827 ЦК України.

Також не заперечується сторонами, що 10.11.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позички квартири, за умовами якого позичкодавець ( ОСОБА_1 ) передав користувачу ( ОСОБА_2 ) у безоплатне користування на строк, що обумовлений цим договором квартиру АДРЕСА_5 , яку користувач взяв на себе зобов`язання повернути по закінченню строку дії угоди.

При цьому, відповідно до умов договору ОСОБА_1 надав згоду на здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 та його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а строк дії договору до 10.11.2016 року.

Як свідчить копія свідоцтва про народження, долучена до матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також сторони домовились, що користувач зобов`язується користуватися об`єктом позички особисто із своєю малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до її цільового призначення,після закінчення строку договору повернути ключі від квартири, підписати акт передачі квартири.

Крім того, сторони обумовили те, що при настанні останнього дня строку користування об`єктом позички 10.11.2016 року, користувач зобов`язується потягом двох календарних днів повернути позикодавцю об`єкт позички та знятися з реєстрації місця проживання та зняти з реєстрації місця проживання свою доньку ОСОБА_3 .

Не заперечувалось в судовому засіданні, і це підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, що ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_6 з 17.11.2015 р. по теперішній час.

В судовому засіданні не було встановлено обставин, які б свідчили про продовження строку дії договору позички.

Разом з тим, як повідомив ОСОБА_2 та це підтверджено його представником, відповідач та його малолітня донька проживає з січня 2017 р. за адресою: АДРЕСА_3 .

Як вбачається з Акту обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного фахівцями третьої особи з метою перевірки факту проживання дитини - за адресою: АДРЕСА_6 не виявлено ознак проживання дитини відповідної вікової категорії.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, як свідчить заява ОСОБА_2 і дана обставина визнана представником відповідача, останній разом із своєю малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає в квартирі позивача протягом півтора року, і він не заперечує щодо задоволення позову.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Оскільки позивач є власником квартири, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном - спірною квартирою.

Якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків, відповідно до ст. 836 ЦК України.

За таких обстави, з огляду на визнання заявлених вимог в повному обсязі, суд вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_1

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте, бере до уваги прохання позивача покласти такі витрати на нього..

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,133-141,196,200,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст.ст. 319,321,391,836 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особами, які втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.06.2019 року.

Суддя: