Справа № 302/310/17
№ 2/302/4/19
Номер рядка звіту 46
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

21.02.2019 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

з участю: секретар с/з ОСОБА_1,

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача: ОСОБА_3,

третя особа на стороні позивача - ОСОБА_4,

представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

представник відповідача ОСОБА_7 с/ради - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 сільської ради, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 (на стороні позивача), треті особи без самостійних вимог - Державне агентство водних ресурсів України, Басейнове управління водних ресурсів р.Тиса, про визнання незаконними рішень ОСОБА_7 сільської ради від 25.03.2016 р. № 17 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_5 земельної ділянки для ведення садівництва; від 25.12.2016 р. № 8 про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0060 га для садівництва, кадастровий № :01:002:0034; скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки та записів про кадастровий номер земельної ділянки; зобов'язання ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення огорожі,-

В С Т А Н О В И В:

11.04.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами, які обгрунтував так.

Згідно рішення загальних зборів колгоспників колгоспу ім.Червона Зірка с.Синевир від 28.11.1980 року № 4 (протокол зборів колгоспників колгоспу "Червона зірка" від 28.11.1980 р.; рішення ОСОБА_7 с/ради № 60 від 16.12.1980 р) позивачу було передано у користування земельну ділянку площею 0,07 га для індивідуального ж/будівництва між цегельним заводом цього колгоспу та земельною ділянкою гр.ОСОБА_9Ю.(дворогосподарство під № 483 в с.Негровець). 10.02.1981 р. ОСОБА_2 отримав дозвіл на забудову земельної ділянки і оформив будівельний паспорт. 19.03.1981 р. земельну ділянку було відведено позивачу в натурі, згідно акту техбюро. Межі і місцерозташування земельної ділянки відображено на проекті забудови земельної ділянки, який наявний в будпаспорті. З якого вбачається, що земельна ділянка позивача межує з лівого боку - з канавою, яка має ширину 4 м., а спереду - з автодорогою. При цьому між канавою та земельною ділянкою відведеною позивачу не відображено земель запасу с/ради. Позивач, відповідно до вищевказаних дозвільних документів, збудував житловий будинок та господарські будівлі під реєстраційним № 491 в с.Негровець. 19 серпня 1992 року рішенням ОСОБА_7 с/ради позивачу було збільшено розмір вищевказаної земельної ділянки біля будинку до 0,15 га. Згідно погосподарської книги с.Негровець за позивачем обліковується земельна ділянка площею 0,15 га. В січні 2017 року ОСОБА_7 с/рада повідомила позивача, що він захопив від ОСОБА_5 (відповідача) земельну ділянку площею 0,0060 га, яка передана останньому у власність сільською радою для ведення садівництва, на підставі рішення від 25.12.2016 р. № 8. ОСОБА_5 17.10.2016 року цю земельну ділянку зареєстрував у Державному земельному кадастрі і їй присвоєно кадастровий номер :01:002:0034. Натомість під час розробки проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки відповідачу ОСОБА_5 не було встановлено межові знаки та відповідно такі не було погоджено з позивачем, як із суміжним землекористувачем. Позивач вважає, що ОСОБА_7 с/рада рішенням щодо передачі у власність гр.ОСОБА_5 земельної ділянки для ведення садівництва прийняла з порушенням вимог земельного законодавства. Оскільки, земельну ділянку площею 0,07 га для індивідуального житлового будівництва біля струмка в с.Негровець позивач отримав у користування відповідно до вимог ст.ст. 20,77, 78 Земельного кодексу УРСР 1970 року, і його право користування, у передбачений земельним законодавством спосіб, не припинялося. Окрім цього, ОСОБА_7 с/рада не мала право передати ОСОБА_5 цю земельну ділянку для садівництва, оскільки згідно ст. 61 ЗУ України, ст. 89 ВК України встановлено обмеження у використанні земельної ділянки як прибережної захисної смуги уздовж річок .

Позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, просять такі задовольнити. Представник позивача - адвокат ОСОБА_3 додатково пояснив, що представник ТОВ "Землемір" здійснював кадастрову зйомку земельної ділянки відповідача, біля його ж/будинку в с.Негровець, 490 "а" та біля ж/будинку позивача в с.Негровець, 491, без повідомлення та участі ОСОБА_2 , як суміжного користувача, без фактичного встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і закріплення цих меж межовими знаками. Площа земельної ділянки визначена довільно учасниками зйомки, межі земельної ділянки обміряються від автодороги безпосередньо у дворогосподарстві ОСОБА_2, а з протилежного боку - в руслі струмка, яке зменшено з 4 м. до 1,92 м., що вбачається з кадастрової зйомки. При здійсненні кадастрової зйомки працівником ТОВ "Землемір" не взято до уваги, що огорожа ОСОБА_10 встановлена по берегу струмка. Факт накладення меж земельної ділянки ОСОБА_5, з кадастровим номером :01:002:0034, на земельну ділянку ОСОБА_2 підтверджено і державним інспектором у акті перевірки від 26.06.2017 р.. Акт встановлення межових знаків та акт прийому-передачі межових знаків складений у відсутності ОСОБА_2, який є суміжним землекористувачем і підпис у цих документах від імені ОСОБА_2 є підробленим. За цих підстав представник позивача вважає, що ОСОБА_5 отримав у власність земельну ділянку, що є предметом позовних вимог, за рахунок земельної ділянки, що перебуває у користуванні позивача без її вилучення у законного користувача, в межах прибережної захисної смуги струмка, на підставі рішення с/ради, яке не відповідає вимогам земельного законодавства, шляхом проведення кадастрової зйомки не сертифікованим інженером землевпорядником, без виклику на обміри і без відома суміжного користувача ОСОБА_2, не в тому урочищі, яке зазначено в протоколі засідання с/ради та з підробкою підпису ОСОБА_2 в проекті землеустрою. За цих підстав, вважає, що вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 сільської ради Міжгірського району - сільський голова ОСОБА_11 03.05.2017 року подав суду заперечення на позов з таким обгрунтуванням. Згідно будівельного паспорта ОСОБА_2, жит. ІНФОРМАЦІЯ_1, 491, Міжгірського району , виданого 1981 року, ширина земельної ділянки від автомобільної дороги "Міжгір'я-Колочава-Буштино" становить 18 м.. Рішенням ОСОБА_7 сільської ради 8 сесії 7 скликання від 26 лютого 2017 р. за № 3 позивачу - ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельну ділянку. ТОВ "Землемір" зроблено кадастрову зйомку, ширина земельної ділянки від автомобільної дороги "Міжгір'я-Колочава-Буштино" становить станом на час зйомки 28,60 м., загальна площа земельної ділянки становить 0,1770 га.. Земельна ділянка відповідача ОСОБА_5, жит. ІНФОРМАЦІЯ_1, 490 "а", не входить до земель колишнього цегельного заводу, це землі резерву сільської ради. На підставі заяви ОСОБА_5, про яку було повідомлено позивачу ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_4, надано ОСОБА_5 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва рішення 4 сесії 7 скликання ІІ пленарного засідання від 25.03.2017 р. за № 16 для будівництва та обслуговування ж/будинку, господарських будівель і споруд. Межові знаки ТОВ "Землемір" встановлювалися в присутності ОСОБА_4 В описі меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0034 по межі Б-В зазначені землі сільської ради - яр, який не відноситься до прибережної захисної смуги. За цих підстав заявлений позов ОСОБА_2 заперечує повінстю. В судовому засіданні представник ОСОБА_7 с/ради - ОСОБА_8 висловлену позицію в письмовому запереченні підтримала, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 позов заперечив повністю, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі з таких обгрунтувань. Твердженя позивача є хибними, бо ОСОБА_5 передана у власність земельна ділянка з кадастровим № :01:002:0034, яка ніколи не надавалася позивачу у користування і відносилася до земель запасу ОСОБА_7 с/ради. Земельна ділянка площею 0,07 га , надана позивачу у 1981 році для будівництва ж/будинку, мала розміри 38,0 м х 18,5 м., що вбачається з проекту забудови земельної ділянки. Межа земельної ділянки позивача мала довжину 18,5 м і проходила від канави шириною 4 м. до дороги загального користування шириною 6 м., яка є під'їздом до дворогосподарств ОСОБА_2 та на той час ОСОБА_9 Спірна земельна ділянка ОСОБА_2 могла збільшуватися по периметру з площі 0,07 га до площі 0,15 га тільки по її межі, яка у 1981 р. мала довжину 38 м., але аж ніяк по її межі, яка мала довжину 18,5, бо ця межа обмежувалась канавою-струмком, а з іншого боку - під'їздною дорогою. З поданої позивачем суду технічної документації із землеустрою від 2017 року щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо спірної земельної ділянки ОСОБА_2, вбачається, що довжина межі земельної ділянки позивача від канави-струмка до під'їздної дороги безпідставно збільшилася з 18,5 м. до 30,40 м., а інша сторона з 38 м. до 60,49 м.. Площа збільшилася з 0,07 га до 0,18 га, а не до 0,15 га. При цьому під'їздна дорога, яка розділяла у 1981 році і розділяє зараз дворогосподарства ОСОБА_2 та ОСОБА_9 не змінювала своє розташування на місцевості. Такі зміни дають підстави вважати, що з 1981 р. по 2017 рік зазначена канава-струмок змінила своє розташування на місцевості, або у відповідному плані від 1981 року щодо спірної земельної ділянки ОСОБА_2, місце розташування канави-струмка зазначено не реально, а технічно. Крім того, частина зазначеної у вказаній технічній документації земельної ділянки площею 0,18 га, яка накладається на спірну земельну ділянку ОСОБА_5, розміщена на землях, які не відносяться до земель житлової забудови, а відносяться до земель сільськогосподарського призначення , зокрема придатні для садівництва , а тому не могли надаватися позивачу у користування для будівництва та обслуговування ж/будинку. Окрім цього, відновлення меж земельної ділянки в натурі здійснюється тільки на підставі раніше розробленої та затвердженої документації із землеустрою , яка у позивача відсутня. За цих підстав повинна була розроблятися технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а не технічна документація щодо відновлення меж земельної ділянки. Таке встановлено вимогами розділу 4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 року. Також представник відповідача, вважає, що виписка з погосподарської книги ОСОБА_7 с/ради не є допустимим доказом на підтвердження обставин відносно меж земельної ділянки та її розташування , конфігурації. Земельна ділянка площею 0,15 га, чи 0,18 га позивачу в натурі (на місцевості) не відводилася. За цих підстав сторона відповідача , вважає, що право користування позивача щодо спірної земельної ділянки не є порушеним, оскільки він і на даний час вільно користується цією земельною ділянкою в тих межах, які йому були встановлені в 1981 році, і після не змінювалися. Спірна земельна ділянка ОСОБА_5 на земельну ділянку ОСОБА_2 не накладається. Зазначена в позові огорожа встановлена ОСОБА_5 в межах переданої йому у власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0034. За цих підстав вважає, що позов ОСОБА_2 заявлено безпідставно, оскільки права останнього не порушено.

Під час розгляду справи судом винесено такі процесуальні рішення.

За клопотанням позивача про забезпечення позову, згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.04.2017 р. накладено арешт на земельну ділянку відповідача ОСОБА_5, яка є предметом спору.

21.04.2017 року на підставі ухвали суду відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 та призначено справу до розгляду.

За клопотанням представника позивача - адвоката ОСОБА_3, в справу, згідно ухвали суду від 16.05.2017 р., залучено в справу як третю особу без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_4.

16.05.2017 року, на підставі ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області, за клопотанням сторони позивача, судом витребувано додаткові докази по справі у відповідача ОСОБА_7 с/ради Міжгірського району Закарпатської області.

Згідно ухвали суду від 22.06.2017 р. залучено у справу державні органи на виконання своїх повноважень: ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області та Державне агенство водних ресурсів України.

За клопотанням сторони позивача , згідно ухвали суду від 24.07.2017 року призначено в справі почеркознавчу експертизу підпису документу на час проведення якої провадження у справі було зупинено.

24.10.2017 року за клопотанням сторони позивача зупинено провадження в справі до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення кримінального провадження № в ЄРДР 0000231, в якому ОСОБА_2 і ОСОБА_4 визнано потерпілими за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 355 ч.2, 358 ч.1, 358 ч.3 КК України.

09.01.2019 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 відновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Згідно ухвали суду від 09.01.2019 року, за клопотанням сторони відповідача справу визнано малозначною та вирішено справу проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Судом установлено такі обставини.

Рішеннями загальних зборів колгоспників колгоспу "Червона зірка" від 28.11.1980 р. № 4 ОСОБА_2 (позивачу) виділено земельну ділянку площею 0,07 га в с.Негровець для будівництва індивідуального житлового будинку. Це рішення погоджено виконкомом ОСОБА_7 сільської ради № 60 від 16.12.1980 р. Згідно рішення виконкому Міжгірської районної ради № 43 від 10.02.1981 р. позивачу надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на зазначеній земельній ділянці, про що видано свідоцтво № 6. Згідно акту № 6 від 19.03.1981 р. на підставі зазначених рішень позивачу проведено в натурі відвод земельної ділянки, видано проект землеустрою і план забудови земельної ділянки (будівельний паспорт) за погодженням районного архітектора. В 1984 р. позивач завершив будівництво житлового будинку, якому присвоєно адресу № 491 в с.Негровець, і з того часу це будинковолодіння (дворогосподарство) обліковується ОСОБА_7 сільською радою. У серпні 1992 р. позивачу збільшено користування присадибною земельною ділянкою на підставі рішення ОСОБА_7 сільської ради від 19.08.1992 р. "Про відведення земельних ділянок " (п.11) до площі 0,15 га і з того часу за позивачем у земельно-облікових документах, як за користувачем обліковується присадибна земельна ділянка 0,15 га з нарахуванням і сплатою ним земельного податку з розрахунку зазначеної площі. З того часу ця земельна ділянка огорожена по периметру металевою огорожею (сіткою), закріпленої на стовпцях.

03.05.2017 р. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності позивача ОСОБА_2 на ж/будинок № 491 в с.Негровець, номер запису про право власності 20295840, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 224, - державним реєстратором Міжгірської райдержадміністрації.

Згідно рішення ОСОБА_7 сільської ради № 17 від 25.03.2016 р. відповідачу ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в ур. "Біля хати", буд. № 490 "а" в с.Негровець для ведення садівництва без визначення орієнтовної площі земельної ділянки.

Згідно рішення ОСОБА_7 сільської ради № 8 від 25.12.2016 р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :01:003: 0034) ОСОБА_5 в с.Негровець, ур. "Біля хати", буд. 490 "а", для індивідуального садівництва площею 0,0060 га за рахунок земель ОСОБА_7 сільської ради сільськогосподарського призначення і передано цю земельну ділянку у власність ОСОБА_5. Цим же рішенням сільської ради затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0033 відводу ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд у с.Негровець, буд. № 490 "а" площею 0,1617 га за рахунок земель житлової і господарської забудови ОСОБА_7 сільської ради в межах населеного пункту і передано цю земельну ділянку у власність ОСОБА_5.

11.01.2017 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності відповідача ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,006 га в с.Негровець в ур. "Біля хати", кадастровий номер :01:002:0034 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, номер запису права власності 18577264, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 224, - державним реєстратором Міжгірської районної державної адміністрації.

За змістом документів у проекті землеустрою земельної ділянки ОСОБА_5 наданої для індивідуального садівництва, зокрема плану кадастрової зйомки, опису меж, акту встановлення (відновлення) межових знаків та погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками, землекористувачами, - видно, що ця земельна ділянка межує із землями ОСОБА_2 "А - Б", автодорогою "ОСОБА_12Ворота" "Б -В", землями сільської ради (яр) "В - А". В акті погодження меж міститься підпис від імені "ОСОБА_2І."

Згідно висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ від 06.06.2018 р. № 4/184, складеного на підставі постанови слідчого Міжгірського відділення поліції ОСОБА_13 від 01.03.2018 р. в кримінальному провадженні № ЄРДР 0000231 від 13.06.2017 р. про проведення почеркознавчої експертизи підписи в акті погодження меж земельної ділянки, зазначеному абзацом вище, від імені ОСОБА_2, виконаний не громадянином ОСОБА_2 (позивачем) і не гр. ОСОБА_4 (третя особа на стороні позивача, - дружина), а іншою особою.

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 16.4-02/34 від 26.06.2017 р., складеного державним інспектором у сфері контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області ОСОБА_14, ОСОБА_15, перевірено питання дотримання вимог земельного законодавства при передачі у власність земельної ділянки площею 0,0060 га в с.Негровець за кадастровим номером 0: 01:002:0034 в ур. " Біля хати", № буд. 490 "а" - за проектом землеустрою ОСОБА_5 і документами, наданими ОСОБА_2 щодо відведення земельних ділянок у користування для будівництва і обслуговування житлового будинку № 491 в с.Негровець. Цим актом констатовано:

- прийняття рішення ОСОБА_7 сільською радою № 17 від 25.03.2016 р. не у відповідності до ст. 118 ЗК УКраїни, а саме в рішенні не зазначено площу земельної ділянки на яку надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, тобто відсутність підстав щодо розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки саме площею 0,0060 га;

- встановлено, що суміжником у обидвох громадян є канава (яр);

- встановлено, що межі земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за наданою технічною документацією із землеустрою перетинаються із земельною ділянкою гр. ОСОБА_2. За висновком в акті рекомендовано вирішити спір у судовому порядку.

Згідно рішення ОСОБА_7 сільської ради № 14 від 06.08.2017 р. внесено зміни до п.1 рішення № 17 від 25.03.2016 р. "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_5І.", а саме зазначено площу земельної ділянки 0,0060 га, на яку надано цим рішенням дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Згідно рішення ОСОБА_7 сільської ради № 3 від 26.02.2017 р. ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в с.Негровець, № б.491, для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд. У зв'язку із судовим спором сторін такий проект не виготовлявся. Для вирішення судового спору на замовлення позивача ОСОБА_2 ТзОВ "Землемір" виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Планом земельної ділянки , що обслуговує житловий будинок № 491 в с.Негровець, власником якого є позивач ОСОБА_2, на основі кадастрової зйомки зафіксовано фактичне володіння і користування ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 0,18 га, яка межує згідно опису меж:

- із земельною ділянкою ОСОБА_16 ( А-Б);

- із землями загального користування - дорога ( Б -В);

- з автодорогою "Міжгір'я-Колочава-Буштино" ( В - Г);

- із землями ОСОБА_7 сільської ради (водостічна канава) - (Г-А). На плані також зафіксовано накладення земельної ділянки ОСОБА_5 площею 60 кв.м. (кад. номер :01:002:0034) на земельну ділянку ОСОБА_2, наявність між цими суміжними земельними ділянками канави водостічної вздовж земельної ділянки ОСОБА_5 і ОСОБА_2 від автодороги до земельної ділянки ОСОБА_16 (на плані від Г до А) із зазначенням ширини канави біля автодороги 4 м.

Натомість кадастровий план земельної ділянки ОСОБА_5 за проектом землеустрою, який також виготовлявся ТзОВ "Землемір", не містить позначень про прилягання водостічної канави, яка б прилягала до земельної ділянки суміжного землекористувача ОСОБА_2. Однак межу від А до В описано як землі сільської ради (яр).

Як видно з плану забудови земельні ділянки ОСОБА_2, складеного в 1981 р. згідно з будівельним паспортом, земельна ділянка площею 0,07 га надана для будівництва житлового будинку однією із сторін межувала з канавою шириною біля вулиці (автодороги) розміром 4 м.

З письмового повідомлення Басейнового управління водних ресурсів річки Тиса від 26.12.2018 р. № 01.19/1394 зазначеною канавою протікає струмок (потічок), який належить до земель водного фонду.

Наявність канави водостічної (струмка, потічка), яру з водоймою між суміжними земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з часу житлової забудови цих земельних ділянок та станом на час виникнення спору і розгляду справи в суді підтвердили як самі сторони, їх представники, представник сільської ради, допитані в справі свідки, що мешкають неподалік сторін (ОСОБА_17, ОСОБА_18Ф.). Це ж підтверджено і фототаблицями, відеозаписами в різні пори року, на яких зафіксовано потічок з поглибленим дном, заповненим водою типу яр - канава, по бокам якого облаштовані межі земельних ділянок з огорожею на бутофундаменті з стовпчиками і натянутою металевою сіткою із зображенням забудованих будівлями присадибних ділянок, що прилягають межами (фундаментами) до канави (яру) з струмком.

Суд застосовує такі норми права для вирішення розглядуваного спору.

Статтею 152 ЗК України передбачено:

- держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю (ч.1);

- власник землі або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків (ч.2);

- захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки, здійснюються шляхом, зокрема:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

г) визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування (ч.3).

Згідно з п.5 постанови Верховної ради УРСР від 18.12.1980 р. № 562-ХІІ "Про порядок введення в дію ЗК УРСР (із змін. і доп., внесеними законом України від 05.05.1996 р. № 3180-ХІІ) громадяни, які мають у користуванні земельні ділянки , надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування . Аналогічне положення міститься у п.1 та п.7 розділу Х "Перехідні положення" чинного ЗК України.

З матеріалів справи видно, що позивач набув право користування присадибною земельною ділянкою (для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, споруд) правомірно і у встановленому законом порядку не позбавлена цього права.

Підстави та порядок припинення прав на землю визначені в главі 22 ЗК України. Ці норми передбачають підстави припинення прав (права власності та права користування) на земельні ділянки у добровільному, так і у примусовому порядку, з об'єктивних і суб'єктивних причин, а також за наявності та відсутності вини власників і землекористувачів.

Із обставин справи видно, що відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_7 сільська рада порушила право позивача на користування земельною ділянкою, а саме ОСОБА_5 передано у власність і відведено в натурі земельну ділянку площею 60 кв.м. для індивідуального садівництва таким чином, що надана земельна ділянка частково накладається на земельну ділянку позивача , тобто за існуючою, раніше визначеною межою земельної ділянки, яка фактично установлена по стаціонарній огорожі на межі яру (канави), що є водовідведенням природнього потічка. Отже, відповідачі, по суті, позбавили позивача частини правомірно наданої земельної ділянки і встановленої позивачем огорожі, без будь-яких правових підстав.

Суд вважає, що це право позивача підлягає захисту шляхом застосування положень ст. 152 ч.3 п.п. а, б, г ЗК України. Такий висновок суду грунтується і на правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 10.06.2015 р. у справі № 6-267 цс15.

Окрім цього, ОСОБА_7 сільська рада передала у власність ОСОБА_5 земельну ділянку не врахувавши фактичне існування між земельними ділянками ОСОБА_5 і ОСОБА_2 канави, по якій проходить природня водойма - потічок. Ця канава у вигляді заглибленого яру відмежовує земельні ділянки і з облаштованою бутобетонною огорожею, яка захищає земельні ділянки від сезонних розливів потічка.

Верховний суд у складі об'єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23.01.2019 р. (справа № 580/168/16-ц) сформулював правовий висновок, що погодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників.

У розглядуваній справі суд установив, що непідписання позивачем меж земельної ділянки, наданої у власність відповідачу ОСОБА_5 не є самостійною підставою для захисту прав позивача, бо відповідачі допустили неправомірні дії, які посягають на фактичне землекористування позивача (зменшили площу землекористування за цільовим призначенням), належне йому майно (огорожу).

Неправомірність дій відповідача ОСОБА_5 підтверджена і тим, що він на межах яру (водостічної канави) самовільно спорудив будівлю (баню), і за ці дії був притягнутий до адміністративної відповідальності, що не заперечено відповідачами і підтверджено документально.

З огляду на викладене позов підлягає задоволенню повністю із визнанням неправомірними і скасування оскаржуваних рішень ОСОБА_7 сільської ради, державної реєстрації права власності на земельну ділянку та зобов'язання ОСОБА_5 демонтувати (зняти) огорожу, яку він самовільно встановив на земельній ділянці позивачки.

Судові витрати у виді судового збору, сплаченого за подання позову відповідно до кількості немайнових вимог і за подання заяви про забезпечення позову, - згідно з положенням ст.141 ч.1 ЦПК України, слід покласти на відповідача ОСОБА_5 із стягненням у користь позивача ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними і скасувати :

- рішення ОСОБА_7 сільської ради № 17 від 25.03.2016 про надання дозволу ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва;

- рішення ОСОБА_7 сільської ради № 8 від 25.12.2016 р., про затвердження проекту землеустрою і надання у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0060 га для ведення садівництва кадастровий номер :01:002:0034;

- скасувати державну реєстрацію і записи про кадастровий номер земельної ділянки площею 0,0060 га в ур."Біля хати" в с.Негровець, № буд. 490-а, Міжгірського району Закарпатської області: :01:002:0034, надану ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1, мешк. с.Негровець, 490 "а", Міжгірського району, Закарпатської області, для індивідуального садівництва.

Зобов'язати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1, мешк. с.Негровець, 490 "а", Міжгірського району, Закарпатської області, демонтувати (знести) металеву огорожу, що знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_2, мешк. с.Негровець, 491, Міжгірського району Закарпатської області, наданої в користування для обслуговування житлового будинку і господарських споруд в с.Негровець, № б. 491, Міжгірського району Закарпатської області, та відповідно до свідоцтва про забудову № 6, виданого виконкомом ОСОБА_7 сільської ради народних депутатів на підставі рішення № 43 від 10.02.1981 р. (акту відведення земельної ділянки та площ забудови).

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору в сумі 2240 (дві тисячі двісті сорок) грн..

Заходи забезпеченння позову про накладення арешту на земельну ділянку, зазначену в цьому рішенні, згідно з ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.04.2017 р. залишити в дії до набрання рішенням суду законної сили і протягом 90 днів з дня набрання вказаним рішенням суду законної сили.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 04.03.2019 р.

Суддя: ОСОБА_19