Справа № 375/2135/18
Провадження № 2/375/52/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2019 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду із вказаним позовом, позивач посилається на те, що між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (Страховик) та ОСОБА_3 (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3-50 від 06.03.2017 року, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом автомобілем «Scoda Fabia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

У відповідності до умов даного Договору ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

02.10.2017 у м.Києві по вул. Якубовського, 9, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням відповідача та автомобіля «Scoda Fabia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4.

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер «АІ 6530 НС», що підтверджується актом огляду останнього і що спричинило його власнику матеріального збитку.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 27.10.2017 водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно рахунку-фактури № ПР-395 від 05.10.2017 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер «АІ 6530 НС», склала 16 039 (шістнадцять тисяч тридцять пять) грн. 80 коп.

Зазначає, що факт ДТП 02.10.2017 був визнаний ПрАТ "СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 10027-02 від 13.11.2017. На підставі страхового акту, за заявою потерпілої особи та виконуючи взяті на себе зобовязання по Договору добровільного страхування, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України співробітниками ПрАТ "СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено його виплату на користь потерпілого в розмірі 16 039 (шістнадцять тисяч тридцять пять) грн. 80 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 25703 від 13.11.2017.

Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав 16 039 (шістнадцять тисяч тридцять пять) грн. 80 коп.

Вважає, що за наведених обставин у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 13.11.2017, виникло право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в сумі 16 039 (шістнадцять тисяч тридцять пять) грн. 80 коп.

Зважаючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за Полісом № АК/4252419 в ПАТ «HACK «ОРАНТА», остання виплатила страхове відшкодування в межах передбаченого полісом ліміту. Проте, згідно полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АК/4252419 було передбачено безумовну франшизу у розмірі 510 (п'ятсот десять) грн. 00 коп., яка становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням і яку власне і просить стягнути на свою користь з відповідача у справі.

Як на правові підстави позовної вимоги посилається на положення ст.ст. 9, 16, 20 Закону України «Про страхування», ст.ст. 3, 5, 22, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 11, 22, 979, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України.

Ухвалою суду від 20.12.2018 вказану справу прийнято до провадження та з огляду на її малозначність та висловлену у позовній заяві позицію позивача призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється.

Дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що 02.10.2017 у м.Києві по вул. Якубовського, 9, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням відповідача у справі ОСОБА_2, власником якого є ОСОБА_5, та автомобіля «Scoda Fabia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, власником якого є ОСОБА_3.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 27.10.2017 у справі про адміністративне правопорушення № 752/20947/17 за ст. 124 КУпАП винуватцем дорожньо-транспрортної пригоди, що сталася 02.10.2017, є відповідач у справі ОСОБА_2.

В результаті вказаної пригоди автомобіль «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер «АІ 6530 НС», отримав механічні пошкодження і що формально підтверджується Актом огляду колісного транспортного засобу від 24.10.2017 за участю особи, яка керувала цим автомобілем на момент пригоди - ОСОБА_6.

Вартість відновлюваного ремонту вказаного автомобіля згідно даних рахунку-фактури № ПР-395 від 05.10.2017 становить 16 039 (шістнадцять тисяч тридцять пять) грн. 80 коп.

Факт вказаної дорожньо-транспортної пригоди на підставі повідомлення від 04.10.2017 власника автомобіля «Scoda Fabia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, був визнаний ПрАТ "СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 10027-02 від 13.11.2017 по Договору страхування наземного транспорту № 3-50 від 06.03.2017.

На підставі зазначеного страхового акту, за заявою потерпілої особи та виконуючи взяті на себе зобовязання по Договору добровільного страхування, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» та п.16 Договору страхування наземного транспорту № 3-50 від 06.03.2017 було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату останнього на користь третьої особи - фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 в розмірі 16 039 (шістнадцять тисяч тридцять пять) грн. 80 коп. Вказана обставина підтверджується платіжним дорученням № 25703 від 13.11.2017.

Відповідно до умов Договору № 18/04/2018 про відступлення права вимоги від 18.04.2018 ПрАТ "СК "ВУСО" передало право регресної вимоги до винуватця дорожньої транспортної пригоди (відповідача у справі ОСОБА_2В.) позивачу у справі - ФОП "Забіяка Галина Іванівна".

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, в тім, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи.

Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, мають регулюватися положеннями ст.ст. 9, 16, 20 Закону України «Про страхування», ст.ст. 3, 5, 22, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 11, 22, 979, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст. 990 ЦК України).

Аналогічні положення містить стаття 25 Закону України "Про страхування".

Вказані вимоги закону були дотримані і про що свідчить факт виплати ПрАТ "СК "ВУСО" на підставі заяви потерпілого від 04.10.2017 та у відповідності до положень Договору добровільного страхування наземного транспорту № 3-50 від 06.03.2017 потерпілій стороні страхового відшкодування в сумі 16039.80 грн., що становить розмір фактично заподіяної шкоди.

Позаяк, слід відмітити, що обрахунок страхового відшкодування з огляду на положення п.16 (Умови виплати страхового вішкодування) вказаного Договору є сумнівним.

Так, відповідно до п.16.2 Договору при пошкодженні дзеркал заднього виду страхове відшкодування виплачується, якщо воно має скол та вищербини з тріщинами, крізні отвори, повністю розбите скло. З огляду на наявний у матеріалах справи Акт огляду колісного транспортного засобу від 24.10.2017, який також викликає сумніви, зважаючи, що невідомо чи складала його уповноважена особа (не зазначено дані про особу, яка складала Акт), внаслідок пригоди дзеркало заднього виду мало лише одне пошкодження - зчес. Натомість страховиком відшкодовано його повну вартість - 3250.00 грн.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Цивільно-правова відповідальність сторони відповідача була передбачена страховим полісом АК № 4252419 ПАТ "НАСК "ОРАНТА", який був діючим на момент страхового випадку (02.10.2017), що надавало "СК "ВУСО" право на регресне відшкодування збитків, що настали внаслідок виплати потерпілій стороні страхового відшкодування.

Позивач посилається на те, що в порядку регресного відшкодування ПАТ "НАСК "ОРАНТА" здійснило виплату ПрАТ "СК "ВУСО" страхового відшкодування в межах передбаченого полісом " АК/4252419 ліміту. Також зазначає, що вказаним полісом було передбачено безумовну франшизу у розмірі 510.00 грн. і що таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 510.00 грн.

Разом з тим, належних та допустимих доказів вказаних обставин позивач суду не надав, що позбавляє суд можливості встановити обєктивні обставини спору та надати їм відповідну правову оцінку.

За викладеного, оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з огляду на викладені правові підстави суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати позов обгрунтованим, а тому останній задоволенню не підлягає.

Понесені позивачем у справі судові витрати у звязку із відмовою у задоволенні позову згідно положень ст.141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 16, 20 Закону України «Про страхування», ст.ст. 3, 5, 22, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 11, 22, 979, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-83, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення складеного у повному обсязі 18.01.2019.

Суддя О.В. Литвин

Рішення набрало законної сили "___"_____________________________20___