_________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1023/19
УХВАЛА

18.01.2019 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3, про тлумачення правочину,

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2018 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3, про тлумачення правочину, в якій позивач просить суд ухвалити рішення про тлумачення змісту пункту 4.2 Договору про надання юридичних послуг, укладеного 30 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Позивачем було надано до позову фотокопію квитанції про сплату судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

При перевірці чи відповідає подана позовна заява вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, суддею були встановлені недоліки поданої заяви.

У зв'язку з чим, ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 03.01.2019 року вказану позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3, про тлумачення правочину, було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків поданої заяви - три дні, з дня отримання копії ухвали, а саме для:

- надання до суду документа на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви за вимогами немайнового характеру, який підлягає до сплаті в сумі 704 гривні 80 копійок;

- для зазначення інформації про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- для засвідчення належним чином надані до суду копії письмових доказів;

- надання до позову попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи;

- роз'яснено позивачеві, що у разі надання до суду додаткових документів до позовної заяви, у відповідності до ч.1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен надати їх копії у відповідності до кількості відповідачів та третіх осіб по справі.

Одночасно у вказаній ухвалі суду позивачеві роз'яснено, що у разі виконання недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Вказана копія ухвали суду була отримана позивачем 17.01.2019 року, що підтверджується розпискою про вручення копії ухвали суду.

17 січня 2019 року до суду надійшла заява від позивача на усунення недоліків поданої заяви, до якої позивачем надані додатки до позову засвідчені належним чином, надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Також, до вказаної заяви позивачем на підтвердження сплати судового збору також надано дублікат квитанції №154041295 від 28.12.2018 року про сплату судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок.

Однак, суд зазначає, що частиною 4 статті 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Оригінал такої квитанції додається до всіх позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, інших судових документів, що направляються до судової інстанції.

Дублікат квитанції про сплату судового збору, не є оригіналом документу підтверджуючим сплату судового збору.

Крім того, відповідно до п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за № 10, законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Однак, позивачем в якості документа на підтвердження доплати судового збору надано до суду саме дублікат квитанції, що в свою чергу не є належним документом на підтвердження сплати судового збору та не свідчить про єдине його використання.

Між іншим у наданому дублікату квитанції в графі призначення платежу не ідентифіковано, що судовий збір сплачено саме за подання позову до ОСОБА_2

Крім того, суд зазначає, що позивачем до первісної позовної заяви було надано фотокопію оригіналу - тобто первісного примірнику квитанції №154041295 від 28.12.2018 року, про сплату судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок, оригінал якої так до суду не надано.

На підставі вищевикладеного, суддею наданий до суду дублікат квитанції №154041295 від 28.12.2018 року, про сплату судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок, не приймається в якості належного документа підтверджуючого сплату судового збору, у зв'язку з чим суддя дійшла висновку, що позивачем недоліки поданої заяви належним чином не усунуті, ухвала суду від 03.01.2019 року не виконана.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв'язку з тим, що позивачем недоліки поданої заяви належним чином не усунуті, ухвала судді про залишення позову без руху від 03.01.2019 року належним чином не виконана, суддя вважає, що у відповідності до ст. 185 ЦПК України, позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3, про тлумачення правочину - слід повернути позивачеві та роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3, про тлумачення правочину - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Калініченко Л. В.