Справа № 297/2768/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 листопада 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.

при секретарі ЧУЧЦІ Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 297/2768/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Берегівського районного суду від 31 травня 2019 року, головуючий суддя Гецко Ю.Ю.,

встановив:

ОСОБА_1 21.12.2018 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи наступним. Сторони перебували в шлюбі, що його було розірвано рішенням Берегівського районного суду від 21.10.2013. У шлюбі народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. З часу розірвання шлюбу відповідач практично не допомагав позивачці в утриманні та вихованні дитини, не виконував свої батьківські обов`язки належним чином. Тим часом, донька хворіє (бета-таласемія, порушення шкіри у формі екзематозного дерматиту, хвороба печінки (кіста)), перебуває під лікарським наглядом, потребує систематичного дорогого лікування та медичних оглядів. Курси лікування не можуть перериватися, оскільки це завдасть шкоди здоров`ю дитини.

Позивачка витратила всі заощадження на лікування дитини, не працює, бо повинна доглядати за нею, батько дитини в її лікуванні не допомагає, на прохання про допомогу відповідає, що не має грошей, хоча позивачці відомо, що відповідач працює за кордоном і отримує високу зарплату. Позивачка зберегла лише частину квитанцій за оплату лікування доньки.

Посилаючись на ці обставини, на положення ст.ст. 150, 155, 180-184 СК України та на інші положення законодавства щодо обов`язку батьків утримувати дітей, вказуючи на наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, виходячи з установлених законом розмірів прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, позивачка ОСОБА_1 просила стягнути на її користь із ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 5000,00 грн щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, а також просила стягнути на її користь із відповідача витрати на оплату правової допомоги адвоката в розмірі 3000,00 грн.

Рішенням Берегівського районного суду від 31.05.2019 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн щомісяця до досягнення нею повноліття та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 3000,00 грн; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 704,00 грн; допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з необхідності забезпечення належного рівня матеріального утримання дитини, зі співвідношення розміру аліментів з відповідним розміром прожиткового мінімуму на дитину, з необхідності врахування стану здоров`я дитини, а також враховував відповідні доводи сторін на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив рішення суду, на його думку, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права при визначенні розміру аліментів у 3000,00 грн на дитину.

Так, позивачка не довела належними і допустимими доказами витрати на медичне обстеження та лікування дитини, оскільки оформлені у 2015 році в приватних медичних закладах Угорської Республіки рахунки щодо таких послуг не свідчать про їх оплату і суд безпідставно взяв їх до уваги. Фактично доказів про захворювання дитини та необхідність її лікування в справі немає.

Позиція позивачки в справі вказує по суті на обставини, які пов`язуються з додатковими витратами на дитину, що виникають за особливих обставин і умов, зокрема, в разі захворювання дитини, і регулюються положеннями ст. 185 СК України. Такі додаткові витрати покладаються за загальним правилом на обох батьків у рівній мірі, однак, при цьому враховується майнове становище кожного з батьків, можливість фінансування таких витрат, інші обставини, що мають істотне значення і за відповідних умов компенсація таких витрат певним із батьків може бути неповною.

Наявність підстав для додаткових витрат на дитину підлягає доведенню, а такі витрати є відмінними від аліментів, що стягуються на утримання дитини. Наявність таких обставин не впливає на визначення розміру аліментів.

Про захворювання дитини та необхідність її лікування відповідач не був обізнаний до моменту пред`явлення до нього позову, позивачка не зверталася до нього з цього приводу. Водночас якщо такі витрати дійсно будуть необхідними, він візьме участь у них, може оплатити половину чи більше від вартості лікування дитини.

Відповідач наразі безробітний, крім того, у другому шлюбі у нього 23.11.2018 народилася донька ОСОБА_4 , яку він теж зобов`язаний утримувати.

Виходячи з наведеного, присуджені з нього аліменти в розмірі 3500,00 грн є надмірними, необґрунтованими, а також порушують правило щодо загалом рівного обов`язку батьків утримувати дитину. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1500,00 грн щомісячно.

Сторона просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, стягнувши з ного на користь позивачки на утримання їх доньки аліменти в розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення донькою повноліття, а в решті вимог відмовити.

У відзиві на апеляцію позивачка ОСОБА_1 вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Посилається загалом на ті самі обставини, якими мотивувався позов. Зазначає, також, що захворювання доньки з дитинства підтверджене, а в Берегівській ЦРЛ відсутнє необхідне технічне забезпечення, кваліфіковані лікарі і немає можливості проводити відповідний курс лікування, тому для лікування необхідно виїжджати до Угорщини. Витати на таке лікування, а також на дорогу та проживання дуже високі. Аліменти в розмірі 1500,00 грн є недостатніми й для утримання здорової дитини.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 ч.ч. 7, 8, 9 СК України, тут і далі норми матеріального права в редакції, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції та розгляду апеляційної скарги).

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Встановлено та підтверджується документально, що ОСОБА_1 (на час укладення шлюбу ОСОБА_5 ) і ОСОБА_2 14.01.2012 зареєстрували шлюб, що його в подальшому було розірвано рішенням Берегівського районного суду від 21.10.2013, і є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6, 14, 17).

Дитина перебуває на утриманні та вихованні матері, а паспортними даними та іншими документами і матеріалами справи підтверджується, що сторони зареєстровані та проживають нарізно: позивачка за адресою: АДРЕСА_2 , відповідач за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16, 18-19, 32, 33).

До апеляційної скарги відповідачем додані документи, які підтверджують укладення ним 25.02.2017 нового шлюбу з ОСОБА_6 та народження ІНФОРМАЦІЯ_4 у цьому шлюбі доньки ОСОБА_7 (а.с. 76, 77).

У заяві про перегляд заочного рішення Берегівського районного суду від 05.03.2019, що спочатку було ухвалене в справі, відповідач ОСОБА_2 зазначав, що суд не з`ясував належним чином обставини справи, не врахував бездоказовість позову щодо захворювання та лікування дитини, не звернув уваги на те, що позивачка поставила фактично питання про стягнення додаткових витрат на дитину у зв`язку з особливими обставинами, вказав на необґрунтованість заявленого до стягнення розміру аліментів, а також стверджував, що він безробітний, однак, може сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1500,00 грн щомісячно і, крім того, візьме участь у витратах на лікування дитини в разі підтвердження такої необхідності (а.с. 42-47). У подальшому відповідач відтворив таку позицію і в апеляційній скарзі (а.с. 71-75).

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

За приписами СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180); за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3); розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 182 ч. 2); суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

Отже, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2018 році становив від 1860,00 грн до 2027,00 грн, а у 2019 році становить (становитиме) від 2027,00 грн на 01.01.2019 до 2218,00 грн на 31.12.2019. З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму слід враховувати, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини з часом значно дорожчає.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

Пред`явивши вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 5000,00 грн щомісячно, позивачка обґрунтовувала її власне необхідністю виконання батьком дитини обов`язку з її утримання та одночасно обставинами, пов`язаними із захворюваннями дитини і необхідністю систематичного лікування дитини.

Заперечуючи проти позову, відповідач визнавав свій обов`язок щодо утримання дитини та сплати аліментів, однак, не погоджувався із проханою сумою аліментів, вважав за можливе стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі 1500,00 грн щомісячно і, крім цього, вказував на необґрунтованість решти вимог, оскільки такі фактично стосуються додаткових витрат на дитину, пов`язаних з її захворюваннями, а не власне з аліментами на утримання дитини. Відповідач стверджував і про бездоказовість позову в частині підтвердження його підстав щодо захворювань дитини, її лікування та витрат на таке.

Відповідно до ст. 185 ч.ч. 1, 2 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо); розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення; додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аліменти, що стягуються на утримання дитини, та додаткові витрати, що пов`язуються з відповідними особливими обставинами життя дитини, слід розмежовувати, останні витрати є додатковими порівняно з аліментами, що випливає зі змісту зазначених вище норм СК України.

В разі пред`явлення вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину така повинна бути належно обґрунтована як фактичними обставинами, так і відповідними правовими нормами, тобто, має бути пред`явлена з відповідних фактичних і правових підстав. Така вимога підлягає доказуванню за загальними правилами, встановленими цивільним процесуальним законом, розмір відповідних витрат, порядок і підстави їх сплати тощо повинні бути належно обґрунтовані.

Позивачка ОСОБА_1 в належний процесуальний спосіб не пред`являла в справі, що розглядається, вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 додаткових витрат на лікування та/або реабілітацію доньки ОСОБА_8 . Наведена в заяві мотивація щодо стану здоров`я дитини та необхідності її лікування може певною мірою враховуватися відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України в контексті стягнення аліментів, однак, виходячи з підстав позову та обставин справи відповідна мотивація стосується саме витрат на лікування дитини, тобто, безпосередньо додаткових витрат на дитину, вимога про що не була заявлена.

Тож щодо вирішення позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини суд доходить висновку, що у позивачки виникли дійсні підстави для вимоги до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Власне недостатність у матері коштів на утримання дитини не заперечується по суті й відповідачем, відповідні доводи позивачки не спростовані, а позиція відповідача в справі в сукупності з наявними матеріалами вказує на фактичну спроможність надавати матеріальне утримання дитині. Прав дитини і позивачки така ініціативна позиція відповідача не порушує. Висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення відповідно до підстав позову, обставин справи і вимог закону аліментів вірний як такий.

Поряд із цим, відповідною мірою заслуговують на увагу обставини, що були встановлені під час апеляційного розгляду справи та доводи відповідача в частині, яка зводиться до необхідності врахування наявності на його утриманні народженої в другому шлюбі дитини, відсутності в нього постійної роботи і заробітку та необхідності за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету.

Задовольняючи позов щодо стягнення аліментів частково, суд першої інстанції певним чином враховував як доводи позивача, так і заперечення відповідача, водночас не взяв до уваги вищенаведених вимог закону, дійсних підстав позову, його суперечливості та не навів у мотивувальній частині рішення жодного конкретного обґрунтування щодо необхідності визначення аліментів у розмірі 3500,00 грн щомісячно, тоді як така сума є достатньо істотною. Тим часом, беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, слід констатувати, що стягнуті з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 3500,00 грн на дитину є надмірними, як надмірною та неналежно обґрунтованою була й вимога позову про стягнення аліментів у розмірі 5000,00 грн на місяць.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. На переконання колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту аліменти у твердій грошовій сумі 2000,00 грн на дитину протягом тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, який одночасно буде близьким до половини розміру відповідного прожиткового мінімуму та не досягатиме мінімального рекомендованого розміру аліментів на дитину.

Такі аліменти узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини, покриватимуть суттєву частину витрат на дитину і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено.

Необхідно враховувати, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. та доводити встановленим порядком відповідні вимоги.

Відповідно до приписів ст. 182 ч. 2, ст. 184 СК України, присуджуючи аліменти в твердій грошовій сумі та маючи на увазі забезпечення інтересів дитини, суду поряд із визначенням конкретної твердої суми аліментів належить зазначити в рішенні про те, що ця сума не може бути меншою за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 ч. 1 СК України). Ці вимоги закону судом не були виконані, в резолютивній частині рішення відповідні вказівки відсутні.

Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення розміру присуджених аліментів до суми 2000,00 грн щомісячно, доповнення вказівками на рівень, нижчим за який не можуть стягуватися аліменти, та на час, з якого присуджуються аліменти, доповнення рішенням про відмову в інших вимогах позову та відповідній зміні в частині стягнення витрат із оплати професійної правничої допомоги. Оскільки зважаючи на правила ст. 176 ч. 1 п. 3 ЦПК України щодо визначення ціни позову у справах про стягнення аліментів та на зміну рішення суду першої інстанції вимоги позивачки задовольняються на 40%, присуджені з відповідача витрати із оплати професійної правничої допомоги (а.с. 9-11) підлягають пропорційному зменшенню до суми 1200,00 грн (ст. 137, ст. 141 ч. 2 п. 3 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, беручи до уваги встановлені під час апеляційного розгляду обставини, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України апеляцію належить задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, виклавши другий і третій абзаци резолютивної частини рішення в редакції, яка враховує зменшення розміру присуджених аліментів, необхідність вказівки на певні параметри аліментів та на час, з якого присуджуються аліменти, відмову в задоволенні інших вимог позову та зменшення розміру присуджених витрат із оплати професійної правничої допомоги, а врешті на підставі ст. 375 цього Кодексу залишити рішення суду без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Берегівського районного суду від 31 травня 2019 року змінити, виклавши другий і третій абзаци рішення в такій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В інших вимогах позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1200,00 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати професійної правничої допомоги.».

В іншій частині залишити рішення суду без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 14 листопада 2019 року.

Судді