Ухвала

11 січня 2019 року

м. Київ

справа № 755/2319/17

провадження № 22-ц/824/3191/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_1, перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання права користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року представник позивача ОСОБА_6 подала до суду позов про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання права користування квартирою.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 28 грудня 2018 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Згідно з вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Отже, апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, безпосередньо в апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та зазначає, що копію повного тексту оскаржуваного рішення представник позивача ОСОБА_7 отримав 03 грудня 2018 року, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 116 том 2).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Таким чином, суд доходить висновку, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження рішення з поважних причин, що є підставою для його поновлення.

Проте, апеляційне провадження не може бути відкрито апеляційним судом у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог статті 356 ЦПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі та підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Однак, у матеріалах справи замість оригіналу апеляційної скарги, підписаної особою, яка її подала, міститься копія апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року, що не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України.

Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вищезазначені документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що до апеляційної скарги апелянт долучив копію квитанції про сплату судового збору, що не є належним доказом на підтвердження сплати судового збору.

Окрім того, відповідно до пункту 1 частини 4 до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

В частині четвертій статті 62 ЦПК України зазначено, що повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Проте, апелянт у порушення вимог чинного законодавства на підтвердження своїх повноважень до апеляційної скарги додав копію ордеру адвоката замість оригіналу.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що апеляційна скарга, подана представником позивача ОСОБА_3, не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України, що є підставою для залишення її без руху.

З огляду на зазначене, апелянту необхідно надіслати на адресу суду оригінал апеляційної скарги з відповідним підписом, оригінал ордеру на підтвердження своїх повноважень як представника, а також оригінал квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає залишення позовної заяви (апеляційної скарги) без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року - залишити без руху.

Надати апелянту строк до 11 лютого 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для надіслання на адресу суду оригіналу апеляційної скарги з відповідним підписом, оригіналу ордеру на підтвердження повноважень представника, а також оригінал квитанції про сплату судового збору.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: В.А. Кравець