ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 632/630/19

Провадження № 22-ц/818/4737/19

02 грудня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргуАкціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 липня 2019 року (суддя Библів С.В.) по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

В травні 2019 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк», в якій вказано, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.02.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушила умови кредитного договору та станом на 25.03.2019 року має заборгованість 14082,37 грн., яка складається з наступного: 5218,70 грн. - заборгованість за кредитом; 2671,37 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4195,52 грн. пеня за прострочене зобов`язання; 850,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 646,78 коп. штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк».

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути вказану заборгованість з відповідача.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 липня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 23.02.2010 року в загальній сумі 5218 грн. 70 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту та неустойки скасувати та ухвалити в цій частині нове про задоволення позовних вимог.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду обставинам справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що при ухваленні рішення судом не було прийнято до уваги надану позивачем довідку про умови кредитування, особисто підписану відповідачем та безпідставно відмовлено в задоволенні частини позовних вимог.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із положень ч.4 ст.368 ЦПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» частково, суд першої інстанції виходив із того, що анкета-заява, підписана відповідачем, не містить умов кредитування.

Погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, оскільки він не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що згідно анкети-заяви позичальника працівником Банку було оформлено платіжну кредитну картку (а.с. 11).

У заяві позичальника зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Також в заяві було визначено розмір кредитного ліміту, базова процентна ставка та розмір штрафу за неналежне виконання зобов`язань з повернення кредитних коштів.

Крім того, на а.с.12 міститься довідка про умови кредитування з використанням платіжної карти від 23.10.2010 року, яка містить особистий підпис відповідачки.

Указаною довідкою, з умовами якої погодився відповідач, передбачена базова процентна ставка в місяць - 2,5%, розмір щомісячних платежів, строк їх внесення, розмір комісій, пені, штрафів, процентна ставка за несанкціоноване перевищення ліміту кредитування, тощо.

Тобто сторони обумовили у письмовому вигляді умови користування кредитними коштами.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 23.02.2010 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 25.03.2019 року, загальна сума заборгованості становить 14082,37 грн., яка складається з наступного: 5218,70 грн. - заборгованість за кредитом; 2671,37 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4195,52 грн. пеня за прострочене зобов`язання; 850,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 646,78 коп. штраф (процентна складова).

Також на підтвердження користування ОСОБА_1 кредитними коштами АТ КБ «ПриватБанк» надав апеляційному суду виписку по кредитним карткам, оформленим за вказаним договором, строком дії останньої до жовтня 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Банк свої вимоги виконав, надавши кредитні кошти шляхом відкриття карткового рахунку, що підтверджується інформацією щодо видачі та строку дії кредитних карток за вказаним договором, а також фото відповідача з виданою карткою.

ОСОБА_1 активно користується кредитними коштами, про що свідчать виписки по картам, проте умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції обмежився лише посиланням на те, що в анкеті-заяві, підписаній відповідачем, не були погоджені умови кредитування.

Відмова у стягненні простроченої заборгованості за тілом кредиту взагалі нічим не обґрунтована.

Що стосується вимог про стягнення пені та штрафів, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15.

Отже, підстав для стягнення штрафу з відповідачки не вбачається, оскільки це є подвійним стягненням.

Що стосується вимог про стягнення пені, у довідці про умови кредитування розмір пені становить 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць.

Враховуючи, що пеня нараховувалась банком за період з 01.07.2018 року по 25.03.2019 року (9 місяців), вона підлягає стягненню із ОСОБА_1 у сумі 270 грн. (9 місяців х 30 грн.).

Таким чином сума заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на корить АТ КБ «ПриватБанк» становить 8160,07 грн., з яких : 5218,70 заборгованість за тілом кредиту, 2671,37 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 270 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що місцевим судом при ухваленні рішення не повно з`ясовано фактичні обставини справи та норми закону, що регулюють дані правовідносини, не оцінено наведеного у взаємозв`язку, з огляду на що рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 липня 2019 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 23.02.2010 року в загальній сумі 8160,07 грн. замість 5218, 70 грн. та судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1113,02 грн. замість 711,92 грн.

В іншій частині заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 липня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1696,53 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І.Овсяннікова

І.П. Коваленко