Справа № 159/4093/19
Провадження № 2/159/1146/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судових засідань Щесюк Н.Й.,

представник позивача - адвоката Півня Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Ковельська міська рада Волинської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач 22.07.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить визнати за нею право власності на гараж АДРЕСА_1 , заг. пл. 21, 9 кв. м., в порядку спадкування після смерті її чоловіка - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_4 . Після смерті останнього відкрилась спадщина щодо належного йому майна, серед якого - право на спірний гараж. Так як інші спадкоємці першої черги - її діти - відповідачі у справі - відмовились від прийняття спадщини у встановленому законом порядку, а вона - спадщину у встановленому законом порядку прийняла, то вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спірного гаража. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне спадкове майно їй нотаріусом було відмовлено, так як спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючих документів на це майно за життя. Покликаючись на ч. 1 ст. 16, ст. ст. 392, 1216, ч. 1 ст. 1 268, ч. 1 ст. 1 269, ч. 1 ст. 1 273 ЦК України, зазначає, що у деяких вказаних нею як докази підставності її позовних вимог документах ім`я спадкодавця зазначене неправильно як « ОСОБА_4 ». Покликаючись на п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України, просить позов задовольнити.

Провадження у справ відкрито за ухвалою суду від 16.08.19 р..

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем ОСОБА_3 отримано під розпис 23.08.19 р., відповідачеві - ОСОБА_2 пакет таких же документів було надіслано судом у встановленому законом порядку.

За станом на 22.11.19 р. відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надійшло.

Відповідачі, кожен зокрема, 29.08.198 р. подали до суду заяви про повне визнання позову.

Однак за ухвалою суду від 13.09.19 р. у прийнятті визнання позову відповідачами було відмовлено.

За ухвалою суду від 13.09.19 р. до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Ковельську міськраду Волинської області.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, копію ухвали суду про її залучення до справи та копію позовної заяви третьою особою у справі отримано під розпис 17.09.19 р..

За станом на 22.11.19 р. заперечення на позовну заяву від третьої особи до суду не надійшло.

У судове засідання позивач не з`явилась, хоча належно повідомлена. Причини неявки суду не повідомила.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат позов підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просить позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча, кожен зокрема, належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили, попередньо подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що позов визнають у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, хоча третя особа - належно повідомлена. Про причини неявки свого представника суду не повідомила.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з`явились.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача - адвоката, показання свідків, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Та обставина, що ОСОБА_4 та позивач укладали шлюб 11.02.67 р., стверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого Ружинською сільрадою Турійського району Волинської області 11.02.67 р..

Та обставина, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ковелі Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

Як слідує з копії матеріалів спадкової справи № 14/2011, що витребувано судом, позивач вчасно та у встановленому законом порядку прийняла спадщину за законом після спадкодавця, успадкувала безспірну частину спадщини після смерті чоловіка - ОСОБА_4 . Інших спадкоємців немає.

Як вбачається з копії будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виготовленого у 1973 р., щодо будівництва гаража у АДРЕСА_1 , забудовником значиться ОСОБА_4 .

Згідно з копією техпаспорта на спірний гараж АДРЕСА_1 , виготовленого 19.06.19 р., спірне нерухоме майно є 1975 р. побудови; самочинного будівництва немає.

Згідно з копією висновку відділу містобудування та архітектури виконкому Ковельської міськради Волинської області № 22.27/37 від 25.01.19 р., спірний гараж АДРЕСА_1 побудований ОСОБА_4 відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до копії акта обстеження забудови і техстану будівлі спірного гаража від 28.01.19 р., спірний гараж побудований ОСОБА_4 відповідно до будівельного паспорта та плану - схеми забудови гаражного масиву і вимог ДБН.

Як слідує з копії рішення виконкому Ковельської міськради депутатів трудящих Волинської області від 26.03.73 р. «Про дозвіл на будівництво індивідуальних гаражів», такий було надано ОСОБА_4 на будівництво індивідуального гаража у кварталі АДРЕСА_2 , де розташований спірний гараж.

Як слідує з копії рішення виконкому Ковельської міськради депутатів трудящих Волинської області від 24.09.73 р. «Про створення кооперативу автолюбителів та будівництво індивідуальних гаражів в місті», було створено кооператив автолюбителів у кварталі АДРЕСА_2 та саме цьому кооперативу виділено земельну ділянку під таке будівництво.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні 22.11.19 р. показала, що позивача та її покійного чоловіка вона знає. При успадкуванні спадщини виявлено розбіжності у написанні імені чоловіка позивача - ОСОБА_4 , якого за життя називали ОСОБА_4 . У подружжя був гараж по вул. Грибоєдова поряд з її гаражем.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні 22.11.19 р. показала, що позивач є її тіткою, відповідачі - її двоюрідними братом та сестрою. ОСОБА_4 - чоловік позивача. У них як подружжя є гараж по вул. Грибоєдова. ОСОБА_4 та ОСОБА_4 - це одна й та ж особа, якій належав спірний гараж.

Аналізуючи показання вказаних вище свідків, суд враховує, що з врахуванням предмету доказування - наявності у спадкодавця права власності на спірний гараж - такі докази як показання свідків є недопустимим доказом в розумінні положень ч. 2 ст. 78 ЦПК України, у якій зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто та обставина, що спадкодавець був власником спірного гаража, не може доказуватись показаннями свідків.

Щодо розбіжностей у написанні власного імені спадкодавця у ряду документів, про які зазначає позивач, та які досліджені судом, то суд зауважує, що належність того чи іншого правовстановлюючого документа спадкодавцеві не є предметом розгляду у справі і позовні вимоги позивач не містьть вимоги про встановлення такого факту, що має юридичне значення.

Крім того показання свідків у тій їх частині, що спірний гараж як споруджений ОСОБА_4 , належав ОСОБА_4 і це є одна й та ж особа - спадкодавець, є, по суті, твердженням про тотожність особи, що не тільки не стосується предмету спору, а й, згідно з п. 12 Постанови Пл. ВС України N 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», взагалі судом не встановлюється.

Таким чином, судом встановлено, що будівництво спірного гаража було проведено спадкодавцем відповідно до техдокументації, отриманої ним у встановленому законом порядку, що діяв за станом на 1973 р., хоча рішенням третьої особи у справі йому не надавався дозвіл на будівництво гаража по вул. Грибоєдова, а надавався дозвіл на будівництво гаража по вул. Театральній . Земельна ділянка, на якій було збудовано спірний гараж, була у 1973 р. передана у користування кооперативу автолюбителів за рішенням третьої особи у справі. Даних про надання тієї чи іншої площі земельної ділянки спадкодавцеві під будівництво гаража до чи після його спорудження у масиві по вул. Грибоєдова у м. Ковелі Волинської області , немає. Спадкодавець за життя не оформив свого права власності ні на спірний гараж, ні на земельну ділянку, на якій цей гараж споруджено та даних про передачу йому такої земельної ділянки у користування, оренду тощо суду також не надано.

Крім того маються розбіжності у написанні власного імені спадкодавця як забудовника у документах, що стосуються спірного майна, порівняно з даними про його власне ім`я, що зазначено у свідоцтві про його смерть та доказів належності того чи іншого правовстановлюючого документа саме спадкодавцеві, що встановлюється лише у іншому (окремому) судовому провадженні, позивач суду не надала.

Суд враховує, що відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 86 ЦК України (в ред. 1963 р.), що діяв на час спорудження вказаного вище гаража, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Власність в Україні виступає, зокрема, в такій формі як приватна. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Оскільки забудова мала місце у 1975 р., а чоловік позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то правовідносини що виникли і пов`язуються із забудовою, спадкуванням, підлягають врегулюванню за нормами чинного ЦК України.

Суд відмічає, що до об`єктів завершеного будівництва належать об`єкти, що введені в установленому порядку в експлуатацію.

Право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, підлягає державній реєстрації. Після введення об`єкта в експлуатацію власнику об`єкту - забудовникові - видається свідоцтво про право власності, що реєструється у відповідному в державному реєстрі прав.

З моменту державної реєстрації права на завершений будівництвом об`єкт, особа забудовника стає власником цього об`єкта.

Оскільки будівництво гаража здійснювалось спадкодавцем як забудовником, то після смерті останнього, не право власності на об`єкт будівництва, що за життя чоловіком позивача у свою власність оформлено не було у встановленому законом порядку, а права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Крім того хоча спірний гараж на даний час є об`єктом містобудування, що не прийнятий у експлуатацію відповідними компетентними органами, позивач не надала суду доказів звернення до відповідних компетентних органів з приводу вирішення питання оформлення документів на гараж, що споруджувався спадкодавцем, на її ім"я; з приводу оформлення відповідних правовстановлюючих документів на гараж; і відмови іншого компетентного органу з цього питання, у т. ч. - третьої особи у справі як органу місцевого самоврядування.

Так з копії листа третьої особи у справі № В - 1 175 від 05.07.19 р. не вбачається, що

орган місцевого самоврядування оспорює права чи охоронювану законом інтереси позивача. Натомість третя особа роз`яснила позивачеві її право на звернення до суб`єкта державної реєстрації прав з усіма відповідними та необхідними для цього документами щодо спірного гаража.

Даних про те, що позивач зверталась до відповідного уповноваженого органу з приводу переведення на неї прав та обов`язків забудовника спірного гаража в порядку спадкування, позивачем суду не надано. Позову такого характеру позивач до суду не заклала.

Відповідачі ж - до яких закладено позов позивачем - проти позову не заперечили. Тому даних про наявність спору з приводу гаража між сторонами у розпорядженні суду також немає.

З огляду на наведене вище суд вважає, що позивач передчасно звернулась до суду з розглядуваним позовом. У задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 392, 1 218, 1 223, 1 270, 1 261, 1 223 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Ружина Турійського району Волинської області, паспорт серії НОМЕР_4 , і. н. НОМЕР_5 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 ;

представник позивача - адвокат Півень Геннадій Валерійович, адреса: АДРЕСА_4;

відповідач - ОСОБА_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_3 , прож. за адресою: АДРЕСА_5 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Ковельська міська рада Волинської області, юридична адреса: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Незалежності, 73, .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 29.11.19 р..