Справа № 127/4632/13-ц
Провадження № 6/127/747/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мироненко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що 04.10.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено рішення у цивільній справі №127/4632/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору №281/КФО-06 від 06.05.2006 року.

16.04.2019 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Карточка Плюс» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу майнових прав №1311/К, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Карточка плюс».

19.04.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Карточка Плюс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №06/03/2019, відповідно до якого право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло до ОСОБА_1 .

Таким чином, до ОСОБА_1 перейшли всі права щодо грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №281/КФО-06 від 06.05.2006 року.

А тому, вищевказані обставини стали підставою для звернення заявника до суду з даною заявою, в якій просила замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ОСОБА_1 у даній справі.

Заявник ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, однак зі змісту заяви про заміну виконавчого провадження вбачається, що остання просить розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники судового розгляду до судового засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України, неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що в задоволенні заявлених вимог слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно зі ст.514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-які стадії процесу. За змістом ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи з цих норм, зокрема п.п.1, 2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення чи ліквідації, спадкування тощо) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. Тобто, дана обставина не залежить від того чи відкрито виконавче провадження, чи ні.

Як вбачається з матеріалів заяви та матеріалів цивільної справи рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2013 року у цивільній справі №127/4632/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №281/КФО-06 від 06.05.2006 року у розмірі 469 248,41 грн., з яких тіло кредиту становить 298 762,35 грн., відсотки складають 170 486,05 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 469 248,41 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно: чотирьохкімнатну квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею 72,7 кв.м., в тому числі житлова 43,9 кв.м., шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановивши ціну для подальшої реалізації предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 219,00 грн. (а.с.168-170).

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21.11.2013 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2013 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 469 248,41 грн. скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості відмовлено. В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2013 року залишено без змін (а.с.209-212).

Таким чином, за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2013 року та рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21.11.2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №281/КФО-06 від 06.05.2006 року у розмірі 469 248,41 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно: чотирьохкімнатну квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею 72,7 кв.м., в тому числі житлова 43,9 кв.м., за іпотечним договором №281/КФО/Z-06 від 06.05.2006 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. та зареєстрованим в реєстрі за №2717 (а.с.13-16), а також за договором про внесення змін від 04.05.2007 року до іпотечного договору №281/КФО/Z-06 від 06.05.2006 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. та зареєстрованим в реєстрі за №2016 (а.с.17-18).

Зі змісту заяви про заміну сторони виконавчого провадження та доданих до неї документів вбачається, що 16.04.2019 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Карточка Плюс» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу майнових прав №1311/К, вказаний договір укладено в простій письмовій формі (а.с.217-218).

Відповідно до додатку №1 до вказаного договору право грошової вимоги за кредитним договором №281/КФО-06 від 06.05.2006 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 , а також за іпотечним договором №281/КФО/Z-06 від 06.05.2006 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , перейшло до ТОВ «ФК «Карточка плюс» (а.с.218 зворот 219).

Разом з тим, поза увагою контрагентів вищезазначеного договору купівлі-продажу майнових прав залишились вимоги статті 24 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Проте будь-які докази про наявність нотаріально посвідченого договору в матеріалах справи відсутні.

А тому, зі змісту договору купівлі-продажу майнових прав №1311/К від 16.04.2019 року та додатку №1 до вказаного договору, суд дійшов обгрунтованого висновку про перехід права грошової вимоги за вказаним договором від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Фінансова Компанія «Карточка Плюс» лише за кредитним договором №281/КФО-06 від 06.05.2006 року відносно боржника ОСОБА_2 .

Також, з матеріалів заяви вбачається, що 19.04.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова Компанія «Карточка Плюс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №06/03/2019, відповідно до якого право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло до ОСОБА_1 , що підтверджується змістом вказаного договору, а також додатку до договору (а.с.220-221, 222).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Відтак, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням статтей 512 та 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор банк або інша фінансова установа.

Вищевикладену правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі №909/968/16, а також від 31.10.2018 року у справі №465/646/11.

А тому, зважаючи на вищевикладене, заявник ОСОБА_1 , яка являється фізичною особою, не може бути правонаступником стягувача (кредитора) за кредитним договором №281/КФО-06 від 06.05.2006 року відносно боржника ОСОБА_2 .

Більше того, суд звертає увагу, що за судовими рішення у даній цивільній справі судом вирішено звернути стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, однак належних та допустимих доказів відступлення прав вимоги за іпотечним договором ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Фінансова Компанія «Карточка Плюс» суду не надано, і, відповідно, не надано таких доказів і про відступлення прав вимоги за іпотечним договором ТОВ «Фінансова Компанія «Карточка Плюс» до заявника.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у зв`язку з безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.24 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.510, 512, 514,1054 ЦК України, ст.ст.211, 260, 353-354, 442 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя :