Справа № 464/4886/18
пр.№ 2/464/525/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

секретар судового засідання Мерза Д.С.

справа № 464/4886/18

учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «УМС Поліестер»

відповідач ОСОБА_1

третя особа ОСОБА_2

третя особа товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Добробут та захист»

вимоги: про відшкодування шкоди

представники учасників справи:

представник позивача адвокат Воронцов В.В.

представник відповідача адвокат Пащук А.І.

Обставини справи

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача 130 000 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок самовільного використання останнім службового автомобіля в особистих цілях.

Ухвалою судді Горбань О.Ю. від 05 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач бере участь у справі через свого представника, який подав суду письмові пояснення. Вказує, що не представлено належних та допустимих доказів точного розміру заподіяної шкоди, а також відповідальною за ДТП особою відшкодовано позивачу різницю вартості автомобіля, збитків перед позивачем у відповідача немає.

Ухвалою судді Тімченко О.В. від 08 листопада 2018 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи прийнято таку до свого провадження.

Ухвалою суду від 18 березня 2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_2 та ТДВ «Страхова компанія «Добробут та захист».

Третьою особою ТДВ «Страхова компанія «Добробут та захист» направлено суду письмові пояснення, в яких просить розглядати справу у відсутності їх представника. Покликається, що товариством за заявою позивача на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 17-1-1000635 від 18 листопада 2015 року виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 95 273,21 грн, залишки транспортного засобу залишаються у страхувальника (позивача).

Представник позивача скористався правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, та просить розглядати справу у його відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 , будучи повідомленим про розгляд справи, до суду не з`явився, що за вимогами ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду.

У зв`язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось за вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наказом позивача ТОВ «УМС Поліестер» № 1/3 від 04 січня 2016 року закріплено за керівником відділу продажу Сушко Ю.А. (відповідач) автомобіль марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 .

20 листопада 2016 року о 3.40 год відбулася дорожньо-транспортна пригода на автодорозі 556 км + 550м на автодорозі Київ-Чоп в с.Зубра Пустомитівського району Львівської області за участю згаданого автомобіля під керуванням третьої особи ОСОБА_2 , якого постановою Залізничного районного суду м.Львова від 10 березня 2017 року у справі № 462/975/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України дана постанова є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому згідно із пояснювальною запискою ОСОБА_1 від 22 листопада 2016 року, саме він допустив до керування автомобілем ОСОБА_2 .

На заяву про страховий випадок позивача (страхувальника) від 22 листопада 2016 року за договором добровільного страхування наземного транспорту КАСКО № 17-1-1000635 від 18 листопада 2015 року до ТДВ «Страхова компанія «Добробут та захист» (страховика) листом останнього від 06 квітня 2017 року відмовлено у виплаті страхового відшкодування. У подальшому на заяву позивача від 24 квітня 2017 року виплачено страховиком страхове відшкодування в розмірі 95 273,21 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 177 від 21 квітня 2017 року.

За вимогами ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (п.2.2 Правил дорожнього руху України).

Оскільки встановлено, що керування автомобілем марки «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 передано ОСОБА_2 , якого визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, а тому з урахуванням наведених положень позивачем не доведено необхідності покладення обов`язку такого відшкодування на відповідача. Належні та допустимі докази порушення відповідачем трудової дисципліни та самовільного використання в особистих цілях службового автомобіля відсутні. Позивачем за наявності виплати страхового відшкодування в розмірі 95 273,21 грн та реалізації автомобіля (після ДТП) ціною 90 000 грн згідно з договором поставки від 12 квітня 2017 року (видаткова накладна на суму 80 000 грн) не підтверджено необхідності відшкодування матеріальної шкоди на суму 130 000 грн та покладення такого обов`язку саме на відповідача.

Покликання позивача на постанову пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року не є безумовною підставою для відшкодування шкоди.

За недоведеністю позовних вимог у задоволенні позову слід відмовити. У матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Судові витрати

У порядку ст.141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «УМС Поліестер» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Cудові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «УМС Поліестер», , м.Київ, вул.Пирогівський шлях, 34

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1

третя особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2

третя особа товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Добробут та захист», , м.Київ, вул.Михайлівська, 24/11-13В

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2019 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.В.Тімченко