Єдиний унікальний номер 341/164/19
Номер провадження 2/341/276/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 березня 2019 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Юсип І.М.

за участі секретаря с/з - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі суду м. Галич справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд,-

в с т а н о в и в:

31.01.2019 року ОСОБА_2 пред'явив позов до ОСОБА_3 і просить постановити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом по вул. Центральна, 140 в с. Тумир, Галицького району, Івано-Франківської області.

Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: с. Тумир, вул. Центральна, 140 Галицького району Івано-Франківської області. В будинку зареєстрований, але вже більше 20 років не проживає ОСОБА_3, брат.

З 1998 року і по теперішній час відповідач у спірному будинку не проживає, витрат на утримання будинку та оплати комунальних послуг не несе. Із села Тумир він виїхав і місце його теперішнього проживання невідоме.

Просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

04 лютого 2019 року судом ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідачу надано строк в пять днів, з дня вручення ухвали, для подання заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, та пятнадцять днів з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали від 04.02.2019 року та пакет документів відповідачу надіслано відповідно вимог ст. 190 ЦПК України на адресу реєстрації місця проживання. Проте 22.02.2019 року конверт із ухвалою та документами повернувся до суду. Згідно довідки «Укрпошти» - адресат за даною адресою не проживає.

У строк встановлений судом ухвалою від 04.02.2019 року відповідач відзив на позов та заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає розгляд справи провести за наявними у справі матеріалами.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи належним чином був повідомлений вчасно, проте скерував заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує щодо заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України від 15.02.2019р., не повідомив причини неявки, ним не подано відзив на позов.

Тому зі згоди позивача, яка викладена у заяві, суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.

Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Судом встановлено, що згідно Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права вланості на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами - власником 1/1 частки є ОСОБА_2 (а.с.7, 8).

Згідно довідки Тумирської сільської ради № 38 від 29.01.2019 року, виданої ОСОБА_2 Г, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: с. Тумир, вул. Центральна, 140, Галицького району, Івано-Франківської області зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (дружина), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (дочка), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (онука), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (мати) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (брат), (а.с.12).

Як вбачається із акта обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 28 січня 2019 року виявлено, що він проживає та зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_6 і разом з ним фактично проживають: ОСОБА_4 та ОСОБА_7. ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за даною адресою зареєстровані, але не проживають (а.с.11).

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Цивільним Кодексом України передбачена спеціальна норма для визнання членів сім'ї власника такими, що втратили право користування житловим приміщенням (ч. 2 ст. 405 ЦК України), яка підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не подав.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_3 в житловому будинку за адресою: с. Тумир, вул. Центральна, 140, Галицького району, Івано-Франківської області не проживає та відсутній, тому суд приходить до висновку про те, що його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

На підставі наведеного, ст.ст. 317, 319, 405 Цивільного кодексу України, ст. 72 ЖК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 136, 247, 258, 263-265, 274-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: с. Тумир, вул. Центральна, 140, Галицького району, Івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя:ОСОБА_8