Єдиний номер справи 470/683/17
Провадження 22-ц812/133/19 Головуючий по 1 інстанції Луста С.А.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2019р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі: позивача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6, третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою Березнегуватського дошкільного навчального закладу №1 «Сонечко»

на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2018р.

за позовом ОСОБА_4 до Березнегуватського дошкільного навчального закладу №1 «Сонечко», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_7, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

У листопаді 2017р. ОСОБА_4 пред'явила позов до Березнегуватського дошкільного навчального закладу №1 «Сонечко» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач зазначала, що з 09 лютого 2015р. працювала у відповідача на посаді помічника вихователя. Незважаючи на те, що вона добросовісно виконувала свої обов'язки роботодавець 06 жовтня 2017р. повідомив їй про звільнення з посиланням на наявність іншого працівника та цього ж дня видав відповідний наказ про звільнення за п.1 ст.36 КЗпП.

Вважаючи своє звільнення незаконним, так як уклала безстроковий трудовий договір, який не бажала розривати, позивач просила про задоволення її вимог.

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2018р. позов задоволено. Постановлено визнати незаконним наказ завідуючого Березнегуватським дошкільним навчальним закладом №1 «Сонечко» №112 від 06 жовтня 2017р. про звільнення ОСОБА_4 з поновленням останньої на посаді помічника вихователя Березнегуватського дошкільного навчального закладу №1 «Сонечко» зі стягненням з відповідача на користь позивача 43818,44 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність рішення суду, порушив питання про його скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні з наступних підстав.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.51 КЗпП правовий захист від незаконного звільнення з роботи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.36 КЗпП трудовий договір може бути може бути припиненим за угодою сторін.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 прийнято (згідно копії трудової книжки) на посаду помічника вихователя Березнегуватського дошкільного навчального закладу №1 «Сонечко». При цьому в наказі про прийняття на роботу №11 від 09 лютого 2015р. зазначено про призначення ОСОБА_4 на посаду помічника вихователя на час переведення ОСОБА_8 на іншу посаду.

Наказом роботодавця №112 від 06 жовтня 2017р. ОСОБА_4 звільнено з роботи за п.1 ч.1 ст.36 КЗпП.

Представник відповідача хоча й посилався на нерадиве ставлення ОСОБА_4 до своїх обов'язків та надавав з цього приводу докази, але виходячи з наказу №112 від 06 жовтня 2017р. та пояснень роботодавця ні порушення останньою умов трудового договору, ні закінчення строку трудового договору не слугували підставою для його припинення в даному випадку.

Враховуючи те, що позивач заперечує факт волевиявлення на припинення трудового договору, а відповідач належними і допустимими доказами не довів наявність такої домовленості, то суд правомірно на підставі ст.235 КЗпП ухвалив рішення про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Посилання в апеляційній скарзі на заяву ОСОБА_4 про звільнення не можна визнати обґрунтованими, тому що така заява в матеріалах справи відсутня, а показанням свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 як з цього питання, так і щодо досягнення домовленості між сторонами про припинення трудового договору, які є підлеглими ОСОБА_7, а перша - родич, суд дав оцінку у відповідності зі ст.89 ЦПК.

Аргументи відповідача щодо не відрахування із втраченого заробітку за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю не заслуговують на увагу, так як висновок суду з цього приводу узгоджуються з правовою позицією висловленою Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016р. по справі №6-511цс16.

Доводи відповідача про припинення трудового договору з позивачем одразу після її поновлення на роботі за судовим рішення за будь-яких умов не виправдовують незаконність попереднього звільнення останньої, а тому й не мають юридичного підґрунтя.

В той же час, суд вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку не врахував, що за час вимушеного прогулу було не 274,5 робочих днів, а 265 (жовтень 2017р. - 16; листопад - 2017р.- 22; грудень 2017р. - 20; січень 2018р. - 21; лютий 2018р. - 20; березень 2018р. - 21; квітень 2018р. - 20; травень 2018р. - 19; червень 2018р. - 20; липень 2018р. - 22; серпень 2018р. - 22; вересень 2018р. - 20; жовтень 2018р. - 22), а тому ця сума повинна становити 42301,95 грн. (3432 грн. + 3432 грн. : 43 х 265) з якої підлягають утриманню податки і обов'язкові платежі.

З огляду на те, що під час апеляційного провадження встановлено неправильне застосування норм матеріального права, суд апеляційної інстанції на підставі ч.4 ст.367, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК вважає за можливим вийти за межі доводів апеляційної скарги та змінити рішення суду в названій частині, а також щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.367,374-376,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Березнегуватського дошкільного навчального закладу №1 «Сонечко» задовольнити частково.

Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2018р. в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судових витрат змінити.

Стягнути з Березнегуватського дошкільного навчального закладу №1 «Сонечко» на користь ОСОБА_4 42301,95 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з утриманням податків і обов'язкових платежів, а в дохід держави 1280 грн. судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 16 січня 2019р.

Головуючий: Судді: