КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року

м. Київ

справа №367/4587/18

провадження № 22-ц/824/12057/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 січня 2019 року /суддя Саранюк Л.П./

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 січня 2019 року позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів та змінено спосіб їх стягнення. Ухвалено щомісячно стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, починаючи з 23.06.2018 року. Стягнуто з ОСОБА_1 індексацію по аліментам на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 за період з червня 2016 року по вересень 2018 року включно, у розмірі 1175 грн. 65 коп., вирішено питання судових витрат. /а.с. 118-127/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що його матеріальний стан не покращився, а навпаки погіршився, водночас позивачем не надано доказів погіршення її здоров`я та матеріального стану. Вказував на те, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30% до 50% не є підставою для перегляду постановленого раніше судового рішення. Також зазначав, що судом першої інстанції не враховано, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей та дружина, через хворобу дитини він не працює, доходів не отримує, з 05.09.2018 р. його призначено особою, яка здійснює догляд за дитиною, сином з інвалідністю. У зв`язку з викладеним зазначав, що він не має фінансової можливості сплати аліментів у розмірі 1/4 доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її вимог. Наголошувала на тому, що матеріальне становище відповідача змінилось, про що свідчить купівля нерухомості.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню в частині зміни порядку сплати та розміру аліментів, на підставі наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народилась донька - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

30 квітня 2010 року рішенням Володарського районного суду Київської області було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 350 грн. починаючи з 16 березня 2010 року та до її повноліття.

Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 613/2018 від 23.06.2018 встановлено, що позивач проживає разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають дружина ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с. 41/

ОСОБА_9 з 05.09.2018 р. встановлено інвалідність, ОСОБА_1 призначено особою, яка здійснює догляд за дитиною інвалідом /а.с.45/, з 01.09.2018 р. призначено допомогу та надбавку за догляд, що є його єдиним доходом./а.с. 49-50/

Частково задовольняючи позовні вимоги та змінюючи порядок стягнення та розмір аліментів, суд першої інстанції керувався вимогами ст.192 СК України про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; ч. 3 ст. 181 СК України про те, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів; вимогами ст.182 СК України про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи зміну економічної ситуації в країні та збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1 860,00 грн згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», та з огляду на те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, суд першої інстанції дійшов висновку про збільшення розміру аліментів та необхідність стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Крім того, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги щодо стягнення з відповідача індексації по аліментам за період з червня 2016 року по вересень 2018 року у розмірі 1 175,65 грн, посилаючись на наданий позивачем розрахунок щодо нарахування індексації по аліментам у період з серпня 2016 по вересень 2018 у розмірі 1 175,65 грн., оскільки він проведений у відповідності до Листа Мінсоцполітики України від 15.12.2016 № 1107/0/66-16/16 «Щодо індексації грошових доходів населення» та ч. 2 ст. 184 СК України, про те, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону.

З висновком суду в частині визначення розміру аліментів у 1/4 частини всі доходів, погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 459/2181/17 від 12 вересня 2018 року.

Збільшуючи розмір аліментів, суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення зміною економічної ситуації в країні та збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1 860,00 грн, не врахувавши відсутність доказів покращення матеріального стану з боку відповідача - платника аліментів.

Так, судом першої інстанції не було враховано, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають дружина ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с. 41/ якому встановлено інвалідність, ОСОБА_1 призначено особою, яка здійснює догляд за дитиною інвалідом /а.с.45/, з 01.09.2018 р. призначено допомогу та надбавку за догляд, що є його єдиним доходом./а.с. 49-50/

Доводи відзиву на апеляційну скаргу, щодо купівлі нерухомості, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки домоволодіння придбано у 2014 році, сума угоди в суді першої інстанції не досліджувалась, а позивач звернулась з позовом після спливу чотирьох років з моменту такого придбання, що не можете свідчити про покращення матеріального стану відповідача на момент звернення з позовом.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині щомісячного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, починаючи з 23.06.2018 року, підлягає скасуванню.

В частині стягнення індексації апелянт рішення по суті не оскаржує, аргументи на підтвердження своєї незгоди з рішенням в цій частині відсутні, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості надати їм оцінку, тому в цій частині рішення суду залишається без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції і частково задовольняє позов, ураховуючи, що за розгляд двох майнових вимог судовий збір, що підлягав сплаті становив 1409, 60 грн /704, 80*2/, позивач згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам, а саме, стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 704, 80 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. Оскільки судом першої інстанції розподіл судових витрат вирішено в іншому порядку, однак, в аналогійній сумі, апеляційний суд не змінює рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 січня 2019 року - задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 січня 2019 року в частині щомісячного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, починаючи з 23.06.2018 року, - скасувати. У задоволенні позову в цій частині відмовити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 січня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 індексації по аліментам на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 за період з червня 2016 року по вересень 2018 року включно, у розмірі 1175 грн. 65 коп., - залишити без змін.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 січня 2019 року в частині стягнення судових витрат , - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: