Справа № 214/4205/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 листопада 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
при секретарі - Джемерчук О.В.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа - Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, -
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог вказав, що він на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19.07.2005 року є власником зазначеної квартири. Відповідач ОСОБА_2 є його невісткою, а відповідач ОСОБА_3 - онуком, та зареєстрованими у вказаній квартирі, проте з вересня 2017 року в ній не мешкають. Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідачі не бажають, комунальні платежі, які на них нараховуються не сплачують, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі .
Відповідачі, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали.
На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_4 , будучи допитаною у судовому засіданні показала, що вона є дружиною позивача, що відповідач ОСОБА_2 - це її невістка, а малолітній ОСОБА_3 онук. Зазначила, що невістка влітку 2017 року забрала дитину та переїхала на постійне місце проживання до родичів десь в Одесу, адреси вона не знає, з того часу відповідач не поверталась.
Свідок ОСОБА_5 , будучи допитаною у судовому засіданні показала, що вона є сусідкою позивача, якого знає років 11, відповідача ОСОБА_2 знала з 2015 року, зазначила, що десь два роки тому відповідач забрала дитину, речі та поїхала проживати до родичів десь в Одесу. Вказала, що з того часу відповідач з дитиною не повертались, знає це добре, оскільки дружить з дружиною позивача.
Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, згідно договору купівлі-продажу квартири від 19.07.2005 року, позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.6).
Відповідачі зареєстровані у вищевказаній квартирі як члени сім"ї власника житла (а.с.10, 14, 15), проте згідно акту від 03.06.2019 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1 , у квартирі АДРЕСА_1 з вересня 2017 року не проживають (а.с.7).
Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, відсутність відповідачів у зазначеній квартирі без поважних причин понад один рік встановлена судом на підставі показань свідків та письмових доказів. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідачів у зазначеній квартирі, судом не встановлено, таким чином, є підстави вважати, що відповідачі втратили право користування зазначеною квартирою.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Попов.
Повне рішення виготовлено 02 грудня 2019 року.