Справа № 183/5617/18
№ 2/183/3207/18
04 січня 2019 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 08.04.2017 року між ними був укладений договір, у відповідності до якого позивач передав відповідачеві грошові кошти в сумі 7500 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути вказану суму через три місяці, а саме до 26.07.2017 року та сплатити 5% від суми боргу за кожен місяць користування коштами.
На підтвердження своїх намірів позивач передав відповідачеві обумовлену грошову суму - 7500 доларів США, а відповідач ОСОБА_2 власноручно написав та передав позивачу розписку, у якій, за їх попередньою домовленістю, зазначив суму коштів з урахуванням відсотків та термін їх повернення. Зі спливом терміну повернення боргу позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів у вказаній сумі, однак у відповідь кожного разу отримував лише обіцянки, що гроші будуть повернуті пізніше, а згодом відповідач зовсім перестав відповідати на дзвінки, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 394188,75 грн., яка складається з наступного: сума основного боргу 7500 доларів США, що на момент звернення складає 213075 грн. та відсотки за користування позикою у розмірі 6375 доларів США, що на момент звернення складає 181113,75 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.
29 жовтня 2018 року ухвалою суду відкрите провадження у справі.
В подальшому, в судове засідання позивач не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Відповідач звертався до суду з заявами про відкладення розгляду справи, посилаючись на хворобу, однак належних доказів суду щодо поважності причин неявки суду не надано, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Суду надано розписку від 08 квітня 2017 року, у відповідності до якої ОСОБА_2 отримав в позику у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7500 (сім тисяч п'ятсот) доларів США, строком на три місяці, після чого ОСОБА_2 зобов'язався повернути грошові кошти в повному обсязі в строк до 26 липня 2017 року. Крім того, відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно сплачувати проценти за користування грошовими коштами в розмірі 5% від суми боргу. (а.с.8).
Зазначена розписка, відповідно до вимог ч.1 ст. 1047 ЦК України є договором, що укладений в письмовій формі, оскільки його сума більш, ніж у 10 разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму громадян.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що в порушення умов договору, відповідач взятих на себе зобов'язань за договором позики не виконав, у зазначений договором строк та до часу розгляду даної справи суму позики не повернув, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення основної суми позики у розмірі 7 500 доларів США підлягають задоволенню.
Згідно даних Національного Банку України, курс долару станом на 04.01.2019 року становив 27,5116 гривень.
Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України, згідно із частиною першою якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року за № 6-36цс-14, винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як вбачається з самого договору (розписки), при його укладені сторонами було погоджено розмір і порядок сплати процентів від суми позики, а саме у розмірі 5% від суми боргу щомісячно, тому позовні вимоги в частині стягнення процентів також підлягають задоволенню
У відповідності до ст. 625 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, з урахуванням обставин, встановлених в судовому засіданні, а також з урахуванням вимог ст. 524 ЦК України щодо валюти зобов'язання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у розмірі 216653,85 грн. Такий розрахунок боргу був здійснений судом, з урахуванням офіційного курсу валют, встановлених на момент прийняття рішення (27,5116х(5%від 7500 доларів США) х21 місяць).
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 3981,42 грн. (а.с.1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 554, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,76-82,89,141,263,265,280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, суму боргу за договором позики від 08.04.2017 року станом на 04 січня 2019 року у розмірі 422990,85 грн. (чотириста двадцять дві тисячі дев'ятсот дев'яносто грн., 85 коп.), яка складається з: 206337 грн. (двісті шість тисяч триста тридцять сім грн.) - основна сума боргу, 216653,85 грн. (двісті шістнадцять тисяч шістсот шістдесят три грн., 85 коп.) - проценти.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3941,88 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.