Єдиний унікальний номер судової справи 476/1188/15-ц
Номер провадження 22-ц/812/89/19
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

14 січня 2019 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ухвалу, яка постановлена Єланецьким районним судом Миколаївської області 24 жовтня 2018 року, під головуванням судді Чернякової Н.В., в приміщенні цього ж суду о 16 год. 58 хв., за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), в порядку цивільного судочинства, звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа.

В обґрунтування заяви АТ КБ «ПриватБанк» зазначено, що в провадженні Єланецького районного суду Миколаївської області знаходилась цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23 квітня 2008 року.

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 24 282 грн. 80 коп. та 1 218 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набрало законної сили та Єланецьким районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист №476/1188/15-ц.

При підготовці виконавчого документа для направлення до органів виконавчої служби виконавчий лист було втрачено, а його пошуки не призвели до позитивного результату.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просив видати дублікат виконавчого документа №476/1188/15-ц, що виданий Єланецьким районним судом Миколаївської області.

Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2018 року у задоволені заяви АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновити пропущений строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не з'ясовано усі обставини справи та не застосовано належну норму права, що призвело до помилкового ухвалення судового рішення про відмову у видачі дубліката виконавчого листа.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого документа суд першої інстанції виходив з того, що дублікат виконавчого листа можливо видати тільки за умови втрати оригіналу, а заявник не надав таких доказів та не порушував питання про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду щодо оцінки втрати виконавчого листа.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною першою ст.14 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, і ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Процесуальні питання, які вирішуються судом у зв'язку з виконанням судових рішень у цивільних справах врегульовані у Розділі VI ЦПК України.

Положеннями п.17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа поставляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, підставами для видачі дубліката виконавчого листа є, насамперед, доведеність втрати оригіналу виконавчого листа.

При цьому дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25 вересня 2015 року за №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Отже, з системно - логічного аналізу вищевикладеного слідує, що видача дубліката виконавчого листа не є обов'язком суду. Під час вирішення такого питання суд має визначити стан виконання судового рішення, тобто встановити, чи воно вже виконано, або що строк для пред'явлення виконавчого листа не закінчився, крім того, суд має перевірити підстави, покладені в обґрунтування заяви про видачу дубліката виконавчого листа, зокрема, обставини, які підтверджують факти втрати виконавчого листа.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 24 282 грн. 80 коп. та 1 218 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Вищевказане судове рішення в апеляційній інстанції не переглядалось.

Звертаючись із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, в обґрунтування своїх вимог, заявник посилався лише на відповідь Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області від 14 травня 2018 року за №1149, згідно якого виконавчий лист №476/1188/15-ц від 09 грудня 2015 року на виконанні у відділі не перебуває.

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа, районний суд виходив з того, що заявником не надано належних і допустимих доказів втрати виконавчого листа та не наведено обставин, за яких він міг бути втраченим, у зв'язку із чим відсутні підстави вважати, що виконавчий лист, було втрачено.

На думку колегії суддів, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у видачі дубліката виконавчого листа, оскільки дублікат виконавчого листа видається у разі втрати оригіналу виконавчого листа за результатами оцінки поданих заявником доказів, що підтверджують його втрату. Між тим таких доказів на підтвердження вказаних доводів АТ КБ «ПриватБанк», в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не надало суду першої інстанції.

Не надано таких доказів заявником і до суду апеляційної інстанції.

За такого доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ЦПК України, є необґрунтованими.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судове рішення постановлено без додержання норм матеріального та процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів у справі.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

При цьому, помилкове посилання суду в оскаржуваній ухвалі на пропущення банком строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання не вплинуло на правильність основного висновку суду про відмову у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа.

Вимоги банку про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, які заявлені в апеляційній скарзі, вирішенні бути не можуть виходячи з повноважень апеляційного суду, передбачених ст.367 ЦПК України, за якими апеляційний суд розглядає справу лише в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі №553/1951/14-ц зроблено висновок, що «тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред'явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом №1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону №1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред'явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності».

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Єланецького районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко

Повний текст судового рішення

складено 16 січня 2019 року