29.11.2019 Справа № 337/3739/19
Провадження № 2/337/2085/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2019 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді Гнатик Г.Є.
за участю секретаря Побережної О.В.
розглянувши у м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.
Ухвалою від 18.09.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з викликом сторін у судове засідання.
Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.
Відповідач в судове засідання не зьявився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позов не визнає, просить застосувати строк позовної давності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.
Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Також сторонами були погоджені строки та розмір щомісячних платежів та зазначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти, (щомісячний платіж), в сумі 1833 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших видатків відповідно до умов та правил. Дата останнього погашення повинна бути не пізніше 31.05.2016 року.
Відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди від 01.11.2012 року у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості, які вказані в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, за зобов`язаннями, строк яких настав сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення.
Згідно з ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, у разі порушення позичальником своїх зобов`язань, сторони, керуючись нормами цивільного законодавства України, домовилися про зміну строків та порядку повернення кредиту, які обумовлені в п. 2.1. угоди, на менший строк, який за п. 2.2. угоди становить 32 день з моменту виникнення порушення.
Згідно з розрахунком заборгованості, який додано до позовної заяви в якості доказу, останній платіж в розмірі 1261 грн. 23 коп., позичальником був вчинений 07.12.2015 року, про що свідчить запис у стовпчику сума погашення за наданим кредитом (а.с. 10).
Таким чином, з огляду на умови викладені в пунктах 2.1., 2.2. Генеральної угоди від 12.05.2015 року, з 07.12.2015 року відповідач порушив зобов`язання, щодо строків внесення щомісячних платежів в розмірі1261 грн. 23 коп., що в свою чергу було підставою до зміни зобов`язання та строку повернення кредиту в цілому.
Отже, керуючись п. 2.2. Генеральної угоди від 12.05.2015 року слід провести розрахунок строків повернення кредиту: 07.12.2015 року - останній та в неповному обсязі щомісячний платіж - момент виникнення порушення. 08.01.2016 року - 32 день з моменту виникнення порушення - день повернення кредиту та виконання зобов`язання в цілому.
Згідно з частинами 1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давніш починається зі спливом строку виконання.
Таким чином, враховуючи вимоги ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності для ПАТ КБ «ПриватБанк» за Генеральною угодою від 12.05.2015 року розпочався з наступного дня після спливу строку виконання зобов`язання, тобто з 08.01.2016 року.
У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Таким чином, згідно з вимогами ст. 257 ЦК України, строк позовної давності для пред`явлення вимог банком, за Генеральною угодою від 12.05.2015 року до відповідача сплив через три роки з дня спливу строку виконання зобов`язань за вказаною угодою, а саме 08.01.2019 року.
Банк у порядку позовного провадження звернувся до суду 29.08.2019 року, тобто поза межами встановленого ст. 257 ЦК України строку. Позовна давність сплила на все кредитне зобов`язання, а відповідно до ст.266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, наголошує на тому, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» рішення від 22.10.1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року).
З огляду на викладене, та враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268, ЦПК України, суд -
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.Є. Гнатик