Справа № 310/1650/19
2-о/310/105/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Бердянський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в якій вказала, що вона 11 травня 2018 року народила дитину чоловічої статі у Торезькій центральній міській лікарні Донецької області. Зазначила, що 28.02.2019 року вона звернулась до Бердянського міськрайонного відділу ДРАЦС ГТУЮ Запорізької області із заявою про реєстрацію народження дитини, однак їй було відмовлено через те, що медичне свідоцтво про народження №175 від 11.05.2018 року не відповідає нормам законодавства, оскільки видане на тимчасово окупованій території. підкреслила, що встановлення факту народження дитини необхідно їй для здійснення відповідно до вимог діючого законодавства України реєстрацію народження дитини та отримання свідоцтва про народження встановленого зразка. Просила встановити факт народження громадянкою України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, Україна, дитини чоловічої статі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у м. Торез, Донецька область, Україна; батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, Україна, підстава запису відомостей про батька ст. 133 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Представник Бердянського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно копії паспорту серія МЕ №408371 ОСОБА_1 є громадянкою України (а.с. 3).

Із свідоцтва про шлюб серія 1-НО №231492 встановлено, що заявником 14 лютого 2004 року укладено шлюб з ОСОБА_3 (а.с. 8).

На підтвердження факту народження дитини заявник надала суду копію лікарського свідоцтва про народження №175 від 11 травня 2018 року, яке видано органами на території м. Шахтарськ Донецької області.(а.с. 6).

Відповідно до «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 7 листопада 2014 р., на території міста Шахтарськ Донецької області органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Аналізуючи докази, які підтверджують факт народження дитини, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey». «Cypms v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic о f Moldova and Russia». «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій територій треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Згідно ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась із заявою про реєстрацію народження дитини, але 28.02.2019 року Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, оскільки надані заявником документи є недійсними на території України і не створюють правових наслідків (а.с. 7)

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати документ, що підтверджує факт народження дитини, а зібрані по справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження у неї 11 травня 2019 року дитини чоловічої статі ОСОБА_2, який народилась у м. Шахтарськ Донецької області.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 315-319, 354 ЦПК України, «Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 7 листопада 2014 р., суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце перебування: Запорізька область, м. Бердянськ, с. Нововасилівка, вул. Чехова, буд. 16) про встановлення факту, заінтересована особа Бердянський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (, місцеперебування: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Лютеранська, буд. 1) задовольнити.

Встановити факт народження в м. Шахтарськ Донецької області, Україна 11 травня 2018 року дитини чоловічої статі ОСОБА_2, матірю якого є громадянка України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженка м. Шахтарськ Донецької області, Україна, батьком якого є громадянин України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя