Справа № 296/6990/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" лютого 2019 р. м.Житомир
Корольовський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Сингаївського О.П.,
за участю секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,
розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В С Т А Н О В И В :
В липні 2018 року ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №2 в будинку №62/44 по вул. Івана Мазепи у м. Житомирі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому на підставі договору дарування від 17.02.2004 року належить квартира АДРЕСА_1, в якій також зареєстрована колишня дружина його батька ОСОБА_2, однак не проживає в ній більше 20 років. Зазначає, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою обмежує його право на отримання субсидії на оплату комунальних послуг з утримання житлового приміщення.
Ухвалою суду від 03.08.2018 року відкрито провадження за вказаним позовом. Сторін повідомлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
19.02.2018 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті Корольовського районного суду м. Житомира. Будь-яких клопотань та заперечень проти позову від відповідача на адресу суду не надійшло.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування частини будинку від 17.02.2004 року на праві приватної власності належить 42/100 частини жилого будинку №52/44, що знаходиться в м.Житомирі по вул. Мануїльського (а.с.6).
З довідки КП «ВЖРЕП №13» №1598 від 11.07.2018 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані позивач та зокрема відповідач ОСОБА_2В.(а.с.8).
ОСОБА_3 від 11.07.2018 року, складеного комісією в складі паспортиста КП «ВЖРЕП №13» ЖМР ОСОБА_4, юриста Бондаренко С.П., майстра ТД ОСОБА_5, в квартирі АДРЕСА_3 зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак не проживає в ній з 2016 року (а.с.9).
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
ОСОБА_3 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
ОСОБА_3 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Крім того, права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст.317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Конвенцією про захист прав та основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
ОСОБА_3 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.
Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, що згідно ст. 71 ЖК України є підставою для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №2 в будинку №62/44 по вул. Івана Мазепи в м. Житомирі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. ст.ст.133, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, суд,-
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування квартирою №2 в будинку №62/44 по вул. Івана Мазепи в м. Житомирі.
Стягнути з ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира в 30-денний строк з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.
Cуддя О. П. Сингаївський