ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1461/19 Справа № 200/396/17 Суддя у 1-й інстанції - Шевцова Т.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
УХВАЛА

13 листопада 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Демченко Е.Л.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року , -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів.

05 листопада 2018 року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року (том 1 а.с. 157).

08 листопада 2018 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду вище зазначену цивільну справу призначено до апеляційного розгляду (том 1 а.с. 158).

11 листопада 2019 року до Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на земельну ділянку кадастровий номер :02:102:0194, площею 0,1 га; та на 1/4 частку квартири за адресою АДРЕСА_1 житловому будинку літ. АДРЕСА_2 -10 квартира № АДРЕСА_3 , яка складається з: 1- коридор, 1- ванна, 3,4-житлові, 5-кухня, 6-туалет, І-лоджія, ІІ-балкон) (том 2 а.с. 37-46).

В обґрунтування клопотання про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, під час з ознайомлення з матеріалами справи йому стало відомо, що спадкоємцем відповідача ОСОБА_2 є ОСОБА_2 .

17.08.2018 року він направив на адресу приватного нотаріуса Гугель С.Ю. письмову претензію вимоги кредитора до спадкоємців у спадкову справу № 62142297. В обґрунтування претензії зазначив, що станом на 16.08.2018 року у добровільному порядку сума 116724,69 грн., яка визначена в рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2018 року у справі № 200/396/17 йому ніким не була сплачена, заборгованість ОСОБА_2 перед ним не погашена.

27.08.2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська йому було видано виконавчий лист у справі № 200/396/17.

03.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою про примусове виконання рішення у справі № 200/396/17.0

04.09.2018 року у ВП № 57125320 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2

06.11.2019 року ОСОБА_1 стало відомо, що виконавче провадження № 57125320 закінчено на підставі п.3 ч.1 ст.39, ст. 40 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, оскільки виконавче провадження № 57125320 закінчено, виникла необхідність в накладенні арешту на майно, оскільки не накладення арешту може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення його порушених прав та інтересів, у зв`язку з чим просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно померлого відповідача ОСОБА_2 . Окрім вказаного, ОСОБА_1 зазначив, що арешт майна відповідача (який помер), як захід забезпечення позову в цій справі забезпечить справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав.

Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1. ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні міститися: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

В клопотанні про забезпечення позову ОСОБА_1 не навів доказів чому не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також заявник не зазначив доказів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду.

Крім зазначеного, ОСОБА_1 просить застосувати такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до п.5.6.1Інструкції про проведення виконавчих дій арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам, однак про застосування саме такого засобу забезпечення позову як арешт позивачем належним чином не вмотивовано, а тому може призвести до безпідставної заборони користуватись майном та передачу його іншим особам, що є обмеженням права власності.

Між тим, заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, що майно на яке він просить накласти арешт дійсно належало відповідачу.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4» роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, зі справи вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_2 помер, питання про залучення його правонаступника ще не вирішено.

Отже, у відповідності із вищевикладеним, враховуючи зміст клопотання, предмет позову, конкретні обставини по справі, та з урахуванням змісту зазначених норм процесуального права, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно померлого відповідача ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-152 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: