Справа № 310/6305/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 ) заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (представник Колоскова Олена Вікторівна) про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, яку уточнила ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в якій зазначила, що з ОСОБА_3 знаходилась в шлюбі з 26.08.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, до його смерті. Вони мешкали разом та вели спільне господарство, в них був один сімейний бюджет. Вона постійно потребувала допомоги, як моральної так і матеріальної. Розмір її пенсії складає 2000 грн., а у її чоловіка пенсія була 8325 грн. Пенсія померлого чоловіка була основним джерелом засобів для існування, оскільки була значно вища ніж її. Після смерті чоловіка вона звернулась до Управління пенсійного фонду України в м. Бердянську та Бердянському районі про допомогу та переоформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, але їй було рекомендовано звернутись до суду. Просила встановити факт знаходження її на утримання померлого чоловіка, ОСОБА_3

Заявник та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Колоскова (О. В .) в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п. 2 ст. 273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст.62 ЦПК.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що:

- за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні (ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ) .

Судом встановлено, що заявник та ОСОБА_3 уклали шлюб 26.08.2004 року (а.с.8).

Чоловік заявника ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 7).

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Усиновлені діти мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми.

Пасинок і падчерка мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми, якщо вони не одержували аліментів від батьків.

Неповнолітні діти, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, зберігають це право і в разі їх усиновлення.

Положення цього Закону, що стосуються сім`ї померлого, відповідно поширюються і на сім`ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку.

Пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Таким чином, за ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік, дружина, батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2.11 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за документ, який засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації). або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно з вимогами ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Згідно довідки від 18.06.2019 року №2306- та довідки від 22.04.20-15 року 7 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 взяті на облік як особи переміщені з тимчасово окупованої території і АДРЕСА_1 (а.с. 8, 9).

Таким чином, судом встановлено, що заявник не має можливості надати в Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області належний документ, який передбачено пунктом 2.11 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підтвердження факту перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, тому цей факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Судом встановлено, що заявник та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 26.08.2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с. 6, 7).

Із копії паспорта серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 3).

Із копії паспорта серія НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 4).

Аналізуючи зазначеної докази судом встановлено, що заявник та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю з 26.08.2004 року.

Відповідно до довідки №505 від 16.08.2019 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком в розмірі 2000 грн. (а.с. 10).

Враховуючи положення ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є непрацездатною особою.

Стаття 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які були на повному утриманні померлого годувальника та одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно витягу з підсистеми призначення та виплати пенсії Пенсійного фонду України ОСОБА_3 отримував пенсію за віком з 01.02.2991 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 (по день смерті) в розмірі 8325 грн. щомісячно (а.с. 11).

Крім того факт перебування заявника на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_3 підтверджується показами свідка ОСОБА_6 .

Аналізуючи зазначені докази суд приходить до висновку, що допомога, яка надавалась ОСОБА_1 її чоловіком ОСОБА_3 була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування, тому заява про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Донецьк, РНОКПП НОМЕР_3 на утриманні її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Донецьк, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 15 листопада 2019 року.

Суддя