ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Київ

справа № 368/1468/17

провадження № 22-ц/824/41/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Аверковій А.І.

сторони :

позивач - ОСОБА_1 (відповідач за зустрічним позовом)

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 (позивачі за зустрічним позовом)

відповідачі за зустрічним позовом - ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконавчий комітет Кагарлицької міської ради Київської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 03 травня 2018 року у складі судді Закаблука О.В., повний текст складений 22.10.2018 року,

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 13.03.2015 року Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою Київської області на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на квартиру АДРЕСА_1, площею 36,3 кв. м.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.02.1998 року, належить кімната у квартирі АДРЕСА_1, площею 11,1 кв.м. Загальна площа даної квартири, складає 36,3 кв.м. Іншим співвласником цієї квартири площею 25,12 кв. м., на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1997 року, була ОСОБА_6, яка померла в 2014 році та після смерті якої спадкоємцям, відповідачам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3було видано свідоцтво про право на спадщину від 13.03.2015 року.

Позивачка ОСОБА_1 вважає, що оскаржуване свідоцтво про право на спадщину є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки було видане на всю площу квартири, в тому числі і на площу квартири, яка належить їй.

12 лютого 2018 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просили скасувати розпорядження виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 976 від 19.02.1998 р. та визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 13.02.1998 р., видане виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на кімнату у квартирі АДРЕСА_1, просили усунути їм перешкоди у користуванні спірною квартирою шляхом виселення з квартири ОСОБА_1

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватизація ОСОБА_1 кімнати у спірній квартирі була незаконною, оскільки остання на момент видачі свідоцтва про право на житло не проживала у спірній квартирі, а була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 03 травня 2018 року первинний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-544, що видане 13.03.2015, Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою Київської області на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на квартиру АДРЕСА_1, площею 36,3 кв. м. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, а зустрічний позов задовольнити повністю.

Апелянти зазначають, що ОСОБА_1 надавалась квартира АДРЕСА_2, а не квартира АДРЕСА_1, а тому остання не була квартиронаймачем спірної квартири, а отже не мала права на її приватизацію.

У відзиві на скаргу представник ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_1 та її дітям ОСОБА_4 і ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.02.1998 року, належить кімната у квартирі АДРЕСА_1, площею 11,1 кв.м., з яких житловою площею є 8,1 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13.02.1998 року, технічним паспортом, протоколом житлової комісії від 13.03.1979 року.

У вказаній квартирі ОСОБА_1 проживає з 1979 року, на підставі ордеру № 67 від 14.03.1997 року і по цей час.

Оскільки квартира АДРЕСА_1, є квартирою спільного заселення, що підтверджується свідоцтвами про право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6, тому дані кімнати були умовно були розділені на 2 поштові адреси АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

З метою остаточного врегулювання питання розбіжностей у поштовій адресі, Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради рішенням від 27.09.2016 № 181-12, змінив поштову адресу кімнати, що належить відповідачам за зустрічним позовом з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2.

При цьому квартира АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, є однією квартирою в зазначеному будинку, та має загальну площу 36,3.кв.м., тому вважає, що заявлені в апеляційні скарзі доводи не спростовують оскаржуване рішення суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і їх представник скаргу підтримали, просили її задовольнити з підстав викладених у скарзі.

Відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 та представник ОСОБА_1 заперечували проти апеляційної скарги, просили відмовити у її задоволенні, посилаючись на її необґрунтованість.

Інші особи, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не з'явились, причин неявки не повідомили, тому колегія суддів вирішила за можливе провести розгляд у їх відсутність, згідно ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що спірна житлова квартира мала правовий статус комунальної квартири спільного заселення та мала адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 161).

Рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради народних депутатів №1 від 21.01.1985 року АДРЕСА_1 перейменовано у АДРЕСА_1 ( а.с. 158).

В подальшому дана квартира була приватизована.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 лютого 1998 року, яке видане Кагарлицькою міською радою народних депутатів, позивачка ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 є власниками кімнати площею 11,1 кв.м., яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 9).

Квартира АДРЕСА_1, зареєстрована в Кагарлицькому бюро технічної інвентаризації на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстровій книзі 25 за № 4338.

В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 внаслідок укладення шлюбів змінили свої прізвища на ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно.

З довідки № 2982, яка видана 02.11.2017 року Комунальним підприємством Київської обласної ради Південне бюро технічної інвентаризації, вбачається, що станом до 01.01.2013 року, право власності на приміщення квартири спільного заселення АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н від 10.04.1997 року, виданого виконкомом Кагарлицької міської Ради (реєстрова книга №25 реєстровий №4338) та ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н від 13.02.1998 року, виданого виконкомом Кагарлицької міської Ради (реєстрова книга №25 реєстровий №4338) ( а.с. 26)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, про що 09 січня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 4 (а.с.69).

13.05.2014 року відповідачі ОСОБА_3, та ОСОБА_2 звернулися до Кагарлицької районної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого спадкодавця ОСОБА_6 (а.с.67-68).

13.03.2015 року державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії МАМ 370780, спадкова справа № 128/2014, зареєстровано в реєстрі за № 1 - 538 та свідоцтво про право на спадщину за законом серії МАМ 370779, спадкова справа № 128/2014, зареєстровано в реєстрі за № 1 - 544, згідно яких спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна померлої ОСОБА_6 є її племінниця ОСОБА_2 та її племінник ОСОБА_3 - по ? частці.

Спадщина, на яку у вказаних частках видане це свідоцтво, складається з квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Кагарлицькою міською радою 10 квітня 1997 року, та зареєстрованого в Кагарлицькому бюро технічної інвентаризації за № 4338, кн. 25 (а.с.100,104).

Задовольняючи первісні позовні вимоги та відмовляючи у зустрічному позові, суд виходив з того, що оспорювані свідоцтва порушують право власності позивачки ОСОБА_1, третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5 на частину спірної житлової площі, тому оспорювані свідоцтва повинні бути визнані недійсними. При цьому приватизація відповідачем ОСОБА_1 кімнати у квартирі АДРЕСА_1 була законною, а тому немає підстав для визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 13.02.1998 р. та скасування розпорядження виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 976 від 19.02.1998 р.

Судова колегія погоджується з таким висновком, оскільки він відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Так, в суді апеляційної інстанції відповідачі за первісним позовом не заперечували той факт, що в спірній квартирі в різних кімнатах проживали ОСОБА_1 та їх тітка ОСОБА_6, після смерті якої вони прийняли спадщину. При цьому ОСОБА_6 під час життя не заперечувала факт того, що власником кімнати площею 11,1 кв.м. у спірній квартирі є позивачка ОСОБА_1

При цьому, судом вірно встановлено, що інша кімната в спірній квартири належала ОСОБА_6, тому на час смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина саме на належну ОСОБА_6 кімнату розміром 25,12 кв.м, а не на спірну квартиру в цілому, що нотаріусом при видачі оспорюваних свідоцтв не було враховано (а.с.11).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 надавалась квартира АДРЕСА_2, а не квартира 4, а тому остання не була квартиронаймачем спірної квартири, а отже не мала права на її приватизацію, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено, з чим погоджується і судова колегія

Так, з рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Київської області № 181 - 12 від 27.09.2016 року, «Про впорядкування поштової адреси», вбачається що змінено поштову адресу на приміщення у квартирі спільного заселення АДРЕСА_1, тобто в спірній квартирі ( а.с. 159).

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду, тому колегія суддів не знаходить правових підстав до скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 03 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :