Провадження № 2/234/1076/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Заборського В.О., за участю секретаря судового засідання Сторчай А.Д., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника третьої особи Остроушко В. В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального судового провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2018 року ОСОБА_5 , яка відповідно до копії Свідоцтва про шлюб, виданого 19.12.2018 року виконкомом Красноторської селищної ради м. Краматорська, змінила прізвище на ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтувала тим, що з 2008 року проживала разом із відповідачем ОСОБА_2 однією сім`єю без укладення шлюбу, під час спільного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у них народився син - ОСОБА_7 . З 15.07.2016 року фактичні шлюбні відносини між ними було припинено. Відповідач зловживає спиртними напоями, неодноразово на очах дитини завдавав їй тілесних ушкоджень, постійно погрожує їй фізичною розправою по телефону. Дитина зареєстрована та проживає разом із нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач стягнуті з нього аліменти не сплачує, не спілкується із сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та не приймає участі у його житті. Про батька син має тільки негативні спогади та не має до нього ніяких почуттів, оскільки на протязі двох років бачив його лише на підпитку та під час проявів агресії. Останній раз відповідач бачився з сином в січні 2018 року та з того часу його життям та здоров`ям не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися та приймати участь у його вихованні, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

В судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та позбавити відповідача батьківських прав, оскільки останній ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Крім того зазначила, що ніколи не перешкоджала побаченням відповідача з сином, але після того, як у січні 2018 року, він останній раз брав дитину, поставила вимогу, щоб побачення були тільки коли він у тверезому стані.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що між ним та позивачкою, після припинення сімейних відносин, склалися неприязні стосунки. Позивачкою створювалися перешкоди для побачення з сином та деякий час він навіть не знав де вони проживають. Після припинення відносин з позивачкою їздив працювати до м. Маріуполь, а коли повернувся захворів на туберкульоз, у зв`язку з чим перестав бачитись із сином, але періодично спілкується з ним по телефону.

Представник третьої особи ОСОБА_8 в судовому засіданні надала висновок, згідно якого Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_7 .

Після припинення фактичних сімейних відносин між сторонами склалися неприязні стосунки та існує спір щодо спілкування батька з дитиною.

Так, відповідно до постанови від 13.11.2016 року про закриття кримінального провадження №0002112 від 15.07.2016 року за ч.1 ст.125 КК України, між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 14.07.2016 року виникла сварка на побутовому ґрунті, в ході якої, зі слів ОСОБА_2 , позивачка почала виганяти його з будинку та ставити умови щодо спілкування його з сином.

Крім того, відповідно до листа від 23.10.2018 року Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області з 01.07.2016 року відомості за заявами ОСОБА_5 щодо порушення ОСОБА_2 громадського спокою та завдання тілесних ушкоджень вносились до ЄО 15.07.2016 року за №15051, 22.10.2016 року за №25991, 09.03.2017 року за №6354. Згідно відповідей, за результатами перевірки, ознак кримінальних правопорушень не встановлено.

Малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 ..

Згідно інформації ДНЗ №87 « ОСОБА_9 є вихованцем даного закладу з 01.09.2017 року, та протягом цього часу батько ОСОБА_2 не приймає участі у житті дитини, дитячий садок ніколи не відвідував.

Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав визначений ст. 164 СК України, якою передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

З відповідача ОСОБА_2 рішенням суду стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за розрахунком старшого державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби заборгованість по сплаті аліментів станом на 18.09.2018 року становить 18851,90 грн..

Згідно висновку Органу опіки та піклування Краматорської міської ради від 28.10.2019 року №01-49/6041, враховуючи інтереси малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою захисту його прав та охоронюваних законом інтересів, визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ..

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з народження сина піклувався про нього, спілкувався та утримував. Після припинення фактичних сімейних відносин з ОСОБА_5 , він цікавився сином, відвідував його, гуляв з ним. У відповідача та позивачки з часом склались неприязні стосунки, у зв`язку із перешкодами останньою в спілкуванні із сином. Відповідач деякий час працював у м. Маріуполі, який територіально віддалений від місця проживання дитини, а як встановлено судом в подальшому захворів на туберкульоз, що також перешкоджало спілкуватися із сином. На теперішній час відповідач перебуває під вартою, однак висловлює наміри та бажання продовжити спілкування із сином та займатися його вихованням. Всі ці обставини не враховані Органом опіки та піклування під час складання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , та на думку суду даний висновок не відповідає дійсним інтересам дитини, а підстави для позбавлення його батьківських прав відсутні, оскільки позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не буде сприяти позитивному результату у долі дитини, який мав би настати після цього. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача щодо своєї дитини та винятковості даного випадку, яка б свідчила про наявність підстав для застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу, у вигляді позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 137, 141, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Покласти на орган опіки і піклування контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 щодо сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21.11.2019 року.

Суддя В. О. Заборський