Справа № 202/5382/16
УХВАЛА

05.03.2019 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

секретаря судового засідання Столяренко А.І.,

за неявки учасників справи,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, де третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2018 року вищезазначена цивільна права передана на розгляд по територіальності до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, яка надійшла до суду 02.11.2018 (а.с.63, 66 т.2).

02.11.2018 відповідно до протоколу автоматичного визначення судді цивільну справу розподілено на суддю Подорець О.Б. (а.с.68 т.2).

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по зазначеній цивільній справі (а.с.69 т.2).

Позивач по даній цивільній справі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 у судове засідання призначене на 20 листопада 2018 року о 10 годині 00 хвилин не зявилися. Проте, позивачем ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_5 15.11.2018 було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 05 листопада 2018 року (а.с.74-75 т.2).

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2018 року у звязку із надходженням апеляційної скарги зупинено провадження по справі (а.с.76 т.2).

Ухвалою судді судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_6 від 26 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2018 року залишено без руху, про що повідомлено апелянта та його представника і яку ОСОБА_5 згідно рекомендованого повідомлення отримала 26.12.2018 (а.с.79,80,81 т.2).

Ухвалою судді судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_6 від 21 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2018 року повернуто скаржнику (а.с.82 т.2).

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2019 року відновлено провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 14 лютого 2019 року 11 годин 40 хвилин, про що повідомлено учасників справи (а.с.85, 86 т.2).

Проте, ані позивач по даній цивільній справі ОСОБА_1, ані її представник ОСОБА_5 у судове засідання призначене на 14 лютого 2019 року об 11 годині 40 хвилин не зявилися, у звязку з чим розгляд справи було відкладено на 05 березня 2019 року на 09 годин 30 хвилин, про що сторони були повідомлені належним чином (а.с.87,88,89,90,93,94,95 т.2).

У судове засідання 05 березня 2019 року на 09 годин 30 хвилин позивач ОСОБА_1 та її представник знову не зявилися. Жодного клопотання про відкладення справи від позивача та/або представника позивача до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

За змістом рішення Констуційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у справі №1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі; Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_7 проти Іспанії" визначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, ч. 1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 у судові засідання не зявляються, про час, дату та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Судові повістки про призначення справи до розгляду на 20 листопада 2018 року, 14 лютого та 05 березня 2019 року було направлено на адреси позивача та її представника, наявні в матеріалах справи.

Крім того, інформація про рух справи, у порядку ч.3 ст.8 ЦПК України, була розміщена на офіційному веб-сайті Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

ЄСПЛ у рішенні у справі «ОСОБА_8 проти Росії» (№ 12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому права такої особи на справедливий суд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було.

Відповідно до п.11 ч.3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

За умовами ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У відповідності до п.6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

За змістом ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Також, у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших учасників справи, тим більше, що позовна заява ОСОБА_1 в даній цивільній справі була подана до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 29 серпня 2016 року.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановлює ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд залишає позовну заяву без розгляду, у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, Законом передбачений обовязок суду залишити позовну заяву без розгляду у звязку з повторною неявкою до суду позивача незалежно від поважності його неявки, чим забезпечується виконання вимог цивільно-процесуального закону щодо строків розгляду справ у суді.

Враховуючі вищезазначене, та приймаючі до уваги, що належним чином повідомлений про день та час розгляду справи позивач та її представник повторно не зявилися до суду у судові засідання, суд вважає необхідним, відповідно до п 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, де третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та визнання права власності - залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.257, п.1 ч.2 ст.200, ст.ст. 260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, де третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та визнання права власності - залишити без розгляду.

Розяснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.Б.Подорець