Справа№592/1770/19
Провадження №2/592/1927/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання - Савіної К.С., представника позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 , представника третьої особи - Ланської Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за позовом Служби у справах дітей Сумської міської ради в інтересах дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа - Сумський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Служба у справах дітей Сумської міської ради звернулася до суду з позовом в інтересах дитини ОСОБА_3 і вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_4 (до зміни імені ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Малолітній ОСОБА_6 перебуває на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків та перебуває під соціальним супроводом центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. До Служби у справах дітей Сумської міської ради надійшло повідомлення від Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з бабусею ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 є особою пенсійного віку та має проблеми зі здоров`ям. ОСОБА_7 не має можливості та коштів утримувати дитину. Сім`ї допомагають сусіди та небайдужі люди. Через стан здоров`я, бабуся не може контролювати поведінку малолітнього ОСОБА_8 , що спричинило те, що дитина з серпня 2017 року не відвідувала навчальний заклад, самостійно пересувалася містом, навіть в темну пору доби. ОСОБА_7 повідомила, що на початку 2018 року батьки дитини залишили малолітнього ОСОБА_8 їй на виховання. За час їх відсутності вони долею дитини не цікавилися, ніякої матеріальної чи фінансової підтримки на утримання дитини не надавали. З 13.08.2018 року малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був влаштований до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області. За час перебування ОСОБА_8 в закладі батько дитини ОСОБА_2 жодного разу дитину не відвідував, не цікавився ним. Мати - ОСОБА_4 декілька разів відвідувала дитину в період з 01.09.2018 року по 30.10.2018 року. За інформацією закладу ОСОБА_4 під час відвідування дитини вела себе неадекватно, агресивно по відношенню до працівників центру реабілітації. Однак, до цього часу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до служби у справах дітей з питання повернення дитини в сім`ю не зверталися. Відповідно до інформації ГУНП в Сумській області ОСОБА_2 вчиняв домашнє насильство стосовно ОСОБА_4 , неодноразово був учасником кримінальних правопорушень, в тому числі за ч.1 ст.309 КК України. За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується негативно, проявляє асоціальну поведінку. У поведінці батьків вбачається повна байдужість до стану здоров`я дитини, її виховання та розвитку, відповідачі не спілкуються з своєю дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та не проявляють ініціативи у такому спілкуванні; не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. Служба у справах дітей Сумської міської ради просили суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з кожного аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з зазначених в позові підстав та просив їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 заперечував, та запевнив суд, що він цікавиться життям сина, та в майбутньому бажає турбуватися про нього і з ним проживати. Нажаль, зараз він не має можливості займатися сином, оскільки тимчасово перебуває в ДУ «Сумський СІЗО». Він постійно проживав з дитиною, за виключенням періоду, коли він поїхав працювати в м.Київ. Два рази він передавав кошти зі свого заробітку. З сином він проживав за адресою АДРЕСА_2 . Від продажу квартири були кошти у ОСОБА_7 на утримання сина.

Відповідач ОСОБА_4 , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надавала.

Представник третьої особи - Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 перебуває в Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації з 13.08.2018 року в зв`язку з тим, що потрапив у складні життєві обставини, залишився без піклування батьків. На сьогоднішній день хлопчик перебуває в їх закладі 1 рік 3 місяці. Останній раз матір відвідувала дитину - 27.04.2019 року (6 місяців назад), проживаючи в м.Суми. Батько ОСОБА_2 жодного разу не відвідував ОСОБА_8 , тобто хлопчик вже давно його не бачив. У зв`язку з тривалою невизначеною ситуацією майбутнього, розумінням того, що батьки ОСОБА_8 не відвідують, розумінням того, що і бабуся не може його забрати та виховувати за станом свого здоров`я, психоемоційний стан дитини значно погіршився, у хлопчика підвищився рівень тривожності. За час перебування ОСОБА_8 в їх закладі, він самостійно жодного разу не запитував про свого батька, не виявляв бажання, щоб батько його забрав до себе. Хлопчик не пригадав жодної позитивної події, пов`язаної з батьком, їх спільних занять, розмов, що сподобались ОСОБА_9 . Його фрагментарні спогади та враження про батька є негативними. Назар під час розмови з психологом (13.11.2019 року) не хоче зустрічатись з батьком та проживати з ним.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 18.06.2019 року було закрито підготовче провадження і призначена справа до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2 , представника третьої особи - Ланської Ю.М., показання свідка ОСОБА_7 , з`ясувавши думку ОСОБА_10 про стосунки з батьками, перевіривши матеріали справи, дійшов наступних висновків:

Судом установлено, що батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.4, 6-8).

ОСОБА_6 проживав з батьками, крім літа 2017 року і 2018 року. Влітку 2017 року і в 2018 році до серпня місяця малолітній ОСОБА_3 проживав разом з бабусею ОСОБА_7 .

Цю обставину підтвердила свідок ОСОБА_7 . Допитана як свідок ОСОБА_7 - матір ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_6 проживав з батьками до літа 2017 року. Влітку 2017 року її донька ОСОБА_4 поїхала на заробітки, а вона з онуком проживала в Конотопі у родичів. Потім приїхав зять ОСОБА_2 і восени 2017 року забрав дитину і дружину ОСОБА_4 і вони проживали в АДРЕСА_2 . Згодом вона повернулася до Сум . І в 2018 році зять ОСОБА_2 поїхав на заробітки до Києва і її донька ОСОБА_4 також поїхала шукати роботу. Вона має проблеми зі здоров`ям, тому не мала можливості доглядати за онуком і звернулася до Служби у справах дітей. Батьки ОСОБА_8 їй кошти не надавали. ЇЇ донька проживає окремо від неї і хоче забрати до себе сина із Центру. Донька брала кредити, в тому числі і на її ім`я, тому кошти від продажу квартири вона спрямувала на погашення цих кредитів.

До Служби у справах дітей Сумської міської ради надійшло повідомлення від Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з бабусею ОСОБА_7 , 1950 року народження, з якого вбачається, що ОСОБА_7 є особою пенсійного віку та за станом здоров`я не має змоги вільно пересуватися. ОСОБА_7 не має можливості та коштів утримувати дитину. Через стан здоров`я, бабуся не може контролювати поведінку малолітнього ОСОБА_8 . На початку 2018 року батьки дитини залишили малолітнього ОСОБА_8 їй на виховання (а.с.10).

З 13.08.2018 року малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був влаштований до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області (а.с.13).

З письмових пояснень наданих ОСОБА_4 до служби у справах дітей Сумської міської ради від 13.09.2018 року вбачається, що вона мала намір повернути дитину на виховання (а.с.15). Однак, до цього часу ОСОБА_4 до Служби у справах дітей з питання повернення дитини в сім`ю не зверталася. Відповідачу ОСОБА_4 було відомо про розгляд судом справи щодо позбавлення її батьківських прав, але протягом судового розгляду справи відповідач не намагалася повернути дитину в сім`ю, не створила належні умови для спільного проживання з дитиною, її належного забезпечення та поживання з нею. На цей час ОСОБА_4 проживає з іншим чоловіком.

З довідки Сумського дошкільного навчального закладу (Ясла-Садок) №22 «Джерельце» м.Суми, Сумської області вбачається, що ОСОБА_6 не відвідував дошкільний заклад з липня 2017 року. В дошкільний заклад приводив та забирав дитину батько, який агресивно реагував на зауваження і пропозиції педагогів (а.с.19).

На обліку Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді як такий, що опинився в складних життєвих обставинах, малолітній ОСОБА_6 перебуває з вересня 2018 року. ОСОБА_4 не виявила бажання співпрацювати з Центром і отримувати соціальні послуги (а.с.43).

Відповідно до інформації Комунального закладу СОР «Обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_2 . та ОСОБА_4 на обліку в закладі не перебувають (а.с.80).

З інформації Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області вбачається, що з травня 2019 року мати ОСОБА_13 не відвідувала дитину в центрі, не спілкувалася з сином, турботи щодо нього не виявляла. Під час відвідувань Назара відповідач ОСОБА_4 найчастіше перебувала в нетверезому стані.

Як вбачається з інформації Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області (а.с.90-92) та показань свідка - практичного психолога цього закладу ОСОБА_14 . ОСОБА_6 на момент вступу до Центру демонстрував рівень глибокої соціально-психологічної занедбаності, не знав елементарних норм та правил поведінки, його соціально-побутові навички не відповідали віку. Греба ОСОБА_15 має гарні природні здібності, тому легко адаптувався в умовах Центру, на цей час ОСОБА_15 ходить до 1-го класу. В квітні 2019 року ОСОБА_4 останній раз відвідувала дитину в Центрі. Свідок ОСОБА_14 пояснила, що на пропозицію психолога намалювати родину, ОСОБА_6 не намалював матір та батька, більшу прихильність дитина виявляє до своєї бабусі.

Відповідно до ст. ст.164, 170 СК України та п.16, 18 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної ради України від 27.02.1991 року передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Судом було з`ясовано думку дитини ОСОБА_16 щодо його стосунків з батьками. ОСОБА_17 ОСОБА_15 пояснив, що мама приходила до нього в Центр і він з нею добре спілкувався, а з батьком він не хоче жити, оскільки він погано ставився до матері. Враховуючи вік дитини, судом не з`ясовувалася думка дитини щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів.

Мати малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_4 з сином ОСОБА_18 не проживає, не приділяє йому уваги, не спілкується з ним протягом тривалого часу, будь-якої турботи за дитиною не виявляє, фактично самоусунувшись від виховання дитини. Відповідач ОСОБА_4 проживає в м.Суми і не встановлено поважних причин, з яких на цей час вона не може виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідач ОСОБА_4 не забрала дитину з Центру, де дитина перебуває більше року, і не створила їй належні умови для проживання. Належних та допустимих доказів існування обставин, які перешкоджають участі відповідача ОСОБА_4 в вихованні дитини, відповідачкою суду не надано.

При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_4 відносно малолітнього сина, суд враховує також інтереси дитини, необхідність забезпечення нормального психоемоційного стану дитини та створення сприятливих умов його нормального розвитку

Отже, враховуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_4 систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст.150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто ухиляється від їх виконання.

Відповідно до ст.155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та їх людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав щодо її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_2 проживав зі своєю дружиною та сином ОСОБА_18 в АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 має постійне місце реєстрації в Закарпатській області. В 2018 році відповідач ОСОБА_2 виїхав на заробітки до м.Києва, але у ОСОБА_7 були кошти від продажу його квартири для утримання дитини. Свідок ОСОБА_7 підтвердила факт проживання дитини з батьками і виїзд ОСОБА_2 та його доньки на заробітки в 2018 році, проживання дитини з нею в 2018 році. Свідок підтвердила, що у неї були кошти від продажу квартири, але вона їх спрямувала на погашення кредитів, які брала її донька, в тому числі і на її ім`я.

Відповідач ОСОБА_2 з грудня 2018 року тимчасово перебуває в ДУ «Сумський СІЗО» у зв`язку з розглядом відносно нього кримінального провадження, пов`язаного з вчиненням кримінального правопорушення проти власності. Тобто, з грудня 2018 року відповідач вимушено не має можливості приймати участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В червні 2017 року ОСОБА_2 був засуджений судом до покарання у виді штрафу за ч.1 ст.309 КК України.

Сумський відділ поліції надає негативну характеристику ОСОБА_2 , але з інформації Сумського відділу поліції вбачається, що ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.23).

Відповідач ОСОБА_2 бажає приймати участь у вихованні дитини, висловлює бажання повернути дитину. ОСОБА_6 пояснював, що він не бажає проживати з батьком.

Такі висловлювання дитини пов`язані з тим, що ОСОБА_6 був свідком конфліктів між батьками, неприязні стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 призвели до напружених стосунків дитини з батьком.

З урахуванням думки дитини, показань свідка - психолога ОСОБА_14 та досліджених доказів, судом установлено, що необхідні певні зусилля для налагодження стосунків дитини з батьком, і відповідач ОСОБА_2 висловлює бажання та намір змінити свою поведінку.

Згідно з ст.ст.7, 8 Конвенції про права дитини дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування, право на сімейні зв"язки, не допускаючи протизаконного втручання у здійснення цих прав.

Згідно з п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

На цей час відповідач ОСОБА_2 тимчасово перебуває в місцях попереднього ув`язнення, вирок відносно нього на цей час не постановлений, він не визнаний винним у вчиненні злочину, і відповідно ОСОБА_2 вимушено не може приймати участь у спілкуванні з дитиною, її вихованні з грудня 2018 року. Неможливість спілкування протягом року дитини з батьком ОСОБА_2 через перебування останнього в ДУ «Сумський СІЗО» не є підставою для висновку, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків. До серпня 2018 року Службою у справах дітей Сумської міської ради не здійснювався контроль щодо умов проживання і виховання дитини.

На підставі досліджених доказів суд бере до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 , який заперечує проти позбавлення його батьківських прав, бажає змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків. Суд вважає, що повинна бути надана можливість відповідачу ОСОБА_2 відновити родинні стосунки з сином, налагодити спілкування з сином. Таке відновлення стосунків між батьком та дитиною буде сприяти забезпеченню інтересів дитини. Тому суд вважає необхідним попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Сімейний кодексом України передбачено виховання та реабілітація дитини в сім`ї патронатного вихователя на період подолання дитиною, її батьками або іншими законними представниками складних життєвих обставин.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд вважає позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 , Служба у справах дітей обгрунтовує ст.166 СК України, а саме пред`явленням позову про позбавлення батьківських прав. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» адміністрація закладу, в якому перебуває дитина, має право пред`явити позов в інтересах дитини, про стягнення аліментів, якщо вона виконує функції опікуна чи піклувальника згідно з ст.245 СК України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_4 на користь держави 1536грн.80коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 150, 164, 165, 180-183, 192, 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Служби у справах дітей Сумської міської ради задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання - АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти перераховувати на особистий рахунок дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1536грн.80коп. судового збору.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко