1Справа № 335/6000/19 2/335/1979/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзеський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Шутіної Г.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2018 року, ОСОБА_2 була позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Розпорядженнями голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 28.02.2019 року № 134р., позивача призначено опікуном над малолітніми дітьми, які на даний час проживають з ним та повністю знаходяться на його утриманні.
Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини доходу щомісячно з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня подання до суду та до повноліття дітей, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 30.09.2019 року представник позивача ОСОБА_4 подала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та участі позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов суду не надала.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані позивачем письмові докази, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно з заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2018 року (справа № 331/2673/18, провадження № 2/331/806/19), ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до розпорядженнями голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 28.02.2019 року № 134р., ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкають разом зі позивачем та знаходиться на його утриманні.
Відомості про батька у свідоцтві про народження дітей, зазначені на підставі ст. 135 СК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
На підставі ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року № 2037-VIII визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно із ст. 191 СК України, аліменти стягуються з дня подачі позову до суду.
З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, а саме: враховуючи, що діти перебувають на утриманні позивача, відповідач у добровільному порядку на утримання дітей матеріальну допомогу не надає, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.
У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Крім того, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 гривень.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 180, 180, ч. 3 ст. 181, 183, 191 СК України, ст.ст. 141, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття.
Після досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, продовжувати стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.05.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКП НОМЕР_1 , в дохід держави судовій збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
Рішення в частині суми платежу за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити до негайного виконання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя В.О. Макаров