Номер провадження: 22-ц/813/1099/19
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариста Комерційний банк „ПриватБанк" на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариста Комерційний банк „ПриватБанк", приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариста Комерційний банк „ПриватБанк", приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та про визнання вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №ОDН0АЕ00001281 від 14 квітня 2006 року в сумі 241326,62 грн. неправомірними.

В обгрунтування позову, позивач зазначав, що 10 вересня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 4907, щодо стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошової суми у розмірі 241326, 62 грн., що складається з: 239626,62 грн. - заборгованість за кредитним договором; 1700,00 грн. - витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №ОDН0АЕ00001281, укладеним 14 квітня 2006 року між позивачем та відповідачем, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 22017,00 доларів США на придбання автомобіля.

В якості забезпечення зобов`язань за Кредитним договором №ОDН0АЕ00001281 від 14 квітня 2006 року, між позивачем та відповідачем також було укладено договір застави рухомого майна №ODН0АЕ00001281/А від 14 квітня 2006 року та договір поруки №1281/Р від 14 квітня 2006 року.

Позивач зазначав, що при вчинені виконавчого напису, приватним нотаріусом не були дотримані вимоги діючого законодавства щодо його вчинення, оскільки приватний нотаріус при вчиненні цього напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин.

Стверджує, що виконавчий напис не міг бути вчиненим, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» не було надано нотаріусу документів, які підтверджували факт безспірності суми заборгованості станом на 10 вересня 2015 року, що є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису, крім того посилається на пропущення нотаріусом строку позовної давності.

Позивач вказує, що 11 березня 2009 року, відповідно до п. 3.11 Кредитного договору, він достроково погасив свої кредитні зобов`язання за договором, що підтверджується квитанціями, але незважаючи на це, нотаріусу були надані документи та розрахунок заборгованості позивача перед банком.

14 грудня 2015 року старшим державним виконавцем Малиновського ВДВС ОМУЮ було відкрито виконавче провадження №49647268 по примусовому виконанню виконавчого напису №4907 від 10 вересня 2015 року.

Позивач зазначає, що виконавчий напис був вчинений нотаріусом без дотримання відповідного порядку, так як в порушення ч.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, йому не було направлено письмову вимогу про усунення порушень основного зобов`язання.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд: визнати вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення 241326,62 грн. неправомірними; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4907, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар 1.М. 10 вересня 2015 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 241326, 62 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 17 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4907, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 10 вересня 2015 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 241326 гривень 62 копійки.

В інший частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 826 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк" звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 17 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ „Приватбанк" 1 240,20 грн. судових витрат, понесених по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення суду сторонами по суті фактично не оскаржено і тому у відповідності до ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Визнаючи виконавчий напис № 4907, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 10 вересня 2015 року, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 241 326 гривень 62 копійки таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що:

- відсутні підстави, які б свідчили, що банком додержаний передбачений законом 3-річний строк з дня виникнення права вимоги, для звернення відповідача 10 вересня 2015 року до нотаріуса з вимогою про вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача кредитної заборгованості в розмірі 11310,91 доларів США, враховуючи і те, що у виконавчому написі нотаріусом визначено, що стягнення проводиться за 9 років 4 місяці 17 днів, що протирічить вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат»;

- всупереч положенням п. 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. виконавчий напис був виданий 10 вересня 2015, а не після спливу тридцяти днів з моменту надіслання письмової вимоги про усунення порушень, позбавивши боржника права на подання заперечень та, як слідство, не переконавшись, що зазначена у виконавчому написі сума стягнення 241326, 62 грн., що складається з: 239626,62 грн. - заборгованість за кредитним договором; 1700,00 грн. - витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №ODH0AE00001281, укладеним 14 квітня 2006 року між позивачем та відповідачем з 14 квітня 2006 року по 31 серпня 2015 року дійсно не заперечувалася боржником і є безспірною.

Судова колегія виходить з наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що:

- 14 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ODH0AE00001281, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 22017,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 13 квітня 2011 року (а.с.14-16);

- в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № ODH0AE00001281 від 14 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та позичальником був укладений договір застави нерухомого майна, предметом якого є автомобіль Toyota, модель: Corolla, рік випуску: 2004, тип ТЗ: легковой, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , який зареєстрований на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27 травня 2009 року за позивачем (а.с.83);

-10 вересня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису на копії Кредитного договору № ODH0AE00001281 від 14 квітня 2006 року для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме: 11310,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31 серпня 2015 року складає еквівалент 239626,62 грн., з урахуванням: заборгованість за кредитом у розмірі 1421.38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31 серпня 2015 року складає еквівалент 30112,56 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 1465.34 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31 серпня 2015 року складає еквівалент 31043,87 грн; заборгованість з комісії у розмірі 1025.00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31 серпня 2015 року складає еквівалент 21715,08 грн; заборгованість з пені у розмірі 7339.19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31 серпня 2015 року складає еквівалент 156755,10 грн; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1700 грн. (а.с.100);

- 10 вересня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було видано виконавчий напис від 10 вересня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 241326,62 грн. У виконавчому написі зазначено строк, за який провадиться стягнення - з 14 квітня 2006 року по 31 серпня 2015 року (а.с. 101);

- з матеріалів справи вбачається, що за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк», 14 грудня 2015 року постановою старшого державного виконавця Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП №49647268 по виконанню виконавчого напису №4907 від 10 вересня 2015 року про стягнення грошової суми у розмірі 241326, 62 грн. (а.с. 12);

- 08 вересня 2015 року відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» цінним листом, на адресу позивача було направлено письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № ODH0AE00001281 від 14 квітня 2006 року. В даній вимозі також зазначалось, що невиконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту вважається істотним порушенням умов Кредитного договору, тож банк буде змушений почати примусове стягнення заборгованості за кредитним договором. Також містилося попередження, що в разі невиконання вимоги, банк має право стягнути з позичальника витрати за оплату послуг нотаріуса за вчинення виконавчого напису. З моменту направлення вищезазначеної вимоги жодних заперечень щодо розміру заборгованості від позивача до ПАТ КБ «ПриватБанк» не надходило (а.с. 104);

- згідно з наданою банком для вчинення виконавчого напису виписки по рахунку боржника ОСОБА_1 , починаючи з 19 січня 2011 року допустив прострочення виконання своїх грошових зобов`язань по сплаті щомісячного платежу, та з настанням терміну повернення кредиту 14 квітня 2011 року, заборгованість перед банком позивачем сплачена не була, у зв"язку з чим, була винесена банком на прострочення.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України, наведеної в постанові від 04.12.2007 року у справі № 2/323-07, стаття 88 Закону України «Про нотаріат» не передбачає зупинення, переривання чи поновлення строку для пред`явлення вимоги, за якою видається виконавчий напис.

В пункті 36 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.03.2008 року № 01-8/164 «Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році» наголошено на тому, що вчинення виконавчого напису поза межами встановленого строку є порушенням вимог названого Закону і підставою для визнання зазначеного напису недійсним.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

За таких обставин, враховуючи, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вказаним кредитним договором, відсутні підстави вважати про безспірність заборгованості боржника.

Законом України «Про нотаріат» і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено обов`язкову вимогу встановлення безспірності боргу не лише як факту, а й встановлення суми заборгованості з метою захисту прав боржника у випадку неспівмірності заявлених кредитором вимог та фактично встановленого розміру заборгованості.

Районний суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 було задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ODH0AE00001281 від 14 квітня 2006 року в сумі 3843,54 доларів США, що за курсом 7,9717 відповідно до службового розпорядження НБУ № 205/ 335 від 02 вересня 2011 року складає 30639,55 гривень - звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Toyota, модель: Corolla, рік випуску: 2004, тип ТЗ: легковой, № кузова/шасі: 1 НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ „КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. При цьому в основу заочного рішення покладено заборгованість ОСОБА_1 , розраховану банком станом на 05.09.2011 року в загальній сумі 3843.54 доларів США, яка складається з наступного: 1421,38 доларів США - заборгованість за кредитом, 509.86 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1025,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 887,30 доларів США- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.24- 25);.

У той же час, вирішуючи позов ОСОБА_1 по суті заявлених вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним, районний суд звернув увагу на період, за який Банком розрахована заборгованість, на погашення якої вчинено виконавчий напис нотаріуса, з чого саме складається ця заборгованість, на яку саме суму нараховувалися відсотки за користування кредитом, комісія та пеня та звернув увагу, що при зверненні до нотаріуса за виконавчим написом, вказані обставини не були зазначені ПАТ КБ «ПриватБанк» в заяві про видачу виконавчого напису.

Таке зауваження суду першої інстанції заслуговує на увагу з огляду на необхідність встановлення обставин чи входить (частково входить) до розрахованої Банком суми заборгованості на погашення якої вчинено виконавчий напис нотаріуса, заборгованість, в рахунок якої заочним рішенням суду від 14 червня 2012 року здійснено звернення стягнення на предмет застави, чи може буде повністю виключеною ситуація з подвійним стягненням у разі подання Банком вимоги про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дублікату виконавчого листа з метою виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет застави в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором за умови одночасного існування виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості і можливості його виконання у примусовому порядку та чи не свідчить зазначене взагалі про небезспірність суми заборгованості.

При цьому слід окремо звернути увагу, що Банк не надав доказів звернення заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2012 року до примусового виконання і про причини не виконання даного рішення.

Крім того, згідно з п. п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість на погашення якої вчинено виконавчий напис нотаріуса, розрахована Банком станом з 14.04.2006 року до 31.08.2015 року включно. Вимогу до боржника про сплату вказаної заборгованості Банк направив поштою 08.09.2015 року, а з заявою до нотаріуса про вчинення виконавчого написа звернувся 10.09.2015 року і нотаріус в цей же день вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості.

Таким чином, суд першої інстанції набув вірного висновку, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалась належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню (чому також сприяло не зазначення Банком всієї інформації що в суді існував спір щодо наявності заборгованості за кредитним договором), не звернула уваги на пропуск строків звернення відповідача із заявою, не дотрималася строків вчинення виконавчого напису передбачених у п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Доводи апеляційної скарги про невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права пов`язаний з висновком про порушення при вчиненні виконавчого напису строку передбаченого ст. 88 Закону Ураїни «Про нотаріат», про помилковість висновку суду про те, що в суді першої інстанції існував спір щодо суми заборгованості, яка увійшла до розрахунку заборгованості на погашення якої вчинено виконавчий напис нотаріуса та про вчинення виконавчого напису з недотриманням строків передбачених п. п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 є неспроможними і пов`язані з невірним тлумаченням законодавства та намаганням переоцінки доказів і нового встановлення обставин справи, які натомість повно встановлені судом, який при цьому надав вірну оцінку зібраним доказам та правильно застосував законодавство, на норми якого обгрунтовано послався у рішенні, ухваленому по суті заявлених вимог.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381,383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариста Комерційний банк „ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.06.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова