Справа № 344/1733/19
Провадження № 2-о/344/69/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, зацікавлена особа: Івано-Франківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2, звернулися в суд із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, мотивують свої вимоги тим, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника національність матері зазначено українка. Проте, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 її батьками зазначені ОСОБА_5 національність поляк та ОСОБА_6 національність - українка. У витягах з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та актового запису щодо розірвання шлюбу національність ОСОБА_2 зазначено українка. Однак, ОСОБА_2 насправді є полячкою за національністю, адже вона була народжена у польській сім'ї, у якій дотримувались польських традицій, сповідувалось римо-католицьке віросповідання, вивчалась польська мова, що підтверджується архівною довідкою виданою Державним архівом Вінницької області у метричній книзі про народження по Кумановецькому римсько-католицькому костелу за 1912 рік про хрещення 15.07.1912 року сина на ім"я ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Війтівці та архівною довідкою виданою Державним архівом Вінницької області у метричній книзі про народження по римсько-католицькій церкві Святого Івона Єпископа м-ка Куманівці Літинського повіту Подільської губернії за 1874 рік є запис від 20.04.1874 року про хрещення сина ОСОБА_9, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Війтівцях.

Зазначення національності ОСОБА_2 як "українка" у вищенаведених документах було зумовлено необхідністю уникнути етнічних та політичних переслідувань зі сторони тогочасної радянської влади, оскільки вона була народжена ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Ворошилов, Уссурійської області, куди її батьків, а також її дідуся (ОСОБА_9) було заслано радянською владою під час так званих польських чисток - репресій 1933-1934 років, лише за те, що вони будучи як по вірі так і по національності поляками, агітували проти радянської влади і відповідно співпрацювали з польським легіоном, в яких розроблялися плани повалення радянської влади в Західній Україні. Про вказані обставини також свідчать матеріали кримінальних справ 1933 та 1934 років, в яких, до того ж, зазначено національність "поляк" як ОСОБА_9, так і ОСОБА_5.

Як вбачається із кримінальної справи 1933 року ОСОБА_9 за національністю "поляк", ОСОБА_9 під час перебування поляків видавав останнім радянсько налаштованих селян та приймав участь в підпалі їх господарств. Його син ОСОБА_10 втік до Польщі, з яким він підтримує письмовий зв'язок і на основі чого розповсюджує чутки про краще життя в Польщі.

На сьогоднішній день, маючи таку змогу, заявники стали розшукувати свою родину у Польщі, оскільки як вже було зазначено брат ОСОБА_2 - ОСОБА_10 після приходу радянської влади на територію Західної України втік до Польщі. У кінцевому результаті, вони змогли відновити зв'язки із родиною та підтримують їх і на даний час.

Також, прагнучи відновити і зберегти національність по лінії матері, ОСОБА_1 13.07.2018 року звернувся до Івано-Франківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано- Франківській області із відповідною заявою та необхідними документами, в якій просив внести зміни в актовий запис про своє народження серії НОМЕР_1, зазначивши в графі "національність" матері правильну національність, а саме "полька".

Проте, 10.10.2018 року Івано-Франківським MB ДРАЦС було видано Висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану від 10.10.2018 року щодо відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану.

У зв'язку із тим, що у жодних інших офіційних документах національність ОСОБА_2 не вказано, що б могло підтвердити її приналежність до польської національності, то і визнати неправильність чи неповноту запису в акті громадянського стану у позасудовому порядку неможливо.

ОСОБА_2, в свою чергу, відносить себе до польської національності і на даний час бажає відновити свою дійсну національність.

Отже, враховуючи те, що із вищенаведеного випливає факт приналежності ОСОБА_2 до польської національності, зокрема те, що вона є донькою ОСОБА_5, то вона має право вільно обирати та відновити свою національність.

Представник заявників вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила задоволити (а.с. 63).

Представник зацікавленої особи: Івано-Франківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в судове засідання не з'явився, 27.02.2019 року подав заяву про розгляд справи без участі представника відділу (а.с. 62).

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Івано-Франківську. Його батьками зазначені ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про його народження серія НОМЕР_1, актовий запис № 865 від 28.05.1971 року, складеного в Будинку урочистих подій м. Івано-Франківська, у графі національність матері ОСОБА_2 вказано "українка" (а.с.12).

На даний час ОСОБА_1 виявлено та встановлено факт неправильності актового запису № 865 від 28.05.1971 року про своє народження, що складено у Будинку урочистих подій м. Івано-Франківська, а саме: в графі національність його матері ОСОБА_2 помилково записано "українка" замість вірного та дійсного "полька". Так відповідно до Свідоцтва про народження серія НОМЕР_2, актовий запис № 429, складеного Бюром ЗАГС Центрального району м. Ворошилова, Уссурійської області (на даний час Управління ЗАГС адміністрації Уссурійського міського округу Приморського краю РФ) на ОСОБА_2, записано національність батька - ОСОБА_5 "поляк", а національність матері - ОСОБА_6 "українка"(а.с.13).

Як вбачається із Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб в актовому записі про шлюб № 549 від 31.08.1963 року, складеного в Івано-Франківському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, записано національність нареченої "українка"(а.с.22, 23).

Як вбачається із Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу в актовому записі про розірвання шлюбу №567 від 14.12.1982 року, складеного в Івано-Франківському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 записано національність дружини "українка" та змінено прізвище після розірвання шлюбу на дошлюбне ОСОБА_2(а.с.24, 25).

Проте, ОСОБА_2 насправді є полькою за національністю, оскільки вона була народжена у польській сім'ї, у якій дотримувались польських традицій, сповідувалось римо-католицьке віросповідання, вивчалась польська мова, що підтверджується:

копією Свідоцтва про народження серія НОМЕР_2, актовий запис № 429, складеного Бюром ЗАГС Центрального району м. Ворошилова, Уссурійської області (на даний час Управління ЗАГС адміністрації Уссурійського міського округу Приморського краю РФ) на ОСОБА_2, записано національність батька - ОСОБА_5 «поляк»;

архівною довідкою № 07-1178/7 від 04.04.2016 року, виданою Державним архівом Вінницької області у метричній книзі про народження по Кумановецькому римсько-католицькому костелу за 1912 рік де є запис № 117 про хрещення 15 липня 1912 року сина на ім'я ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Війтівці. Батьки: селяни ОСОБА_9 та ОСОБА_11(а.с.18-20);

архівною довідкою № 07-1238/7 від 06.05.2015 року, виданою Державним архівом Вінницької області у метричній книзі про народження по римсько- католицькій церкві Святого Івона Єпископа м-ка Куманівці Літинського повіту Подільської губернії (нині Хмільницького району Вінницької області) за 1874 рік де є запис № 56 від 20 квітня 1874 року про охрещення сина ОСОБА_9, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Війтівцях. Батьки: однодворці ОСОБА_12 і ОСОБА_13(а.с.15-17);

копією заяви про видачу паспорта ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зазначено національність заявника "поляк"(а.с.14);

копією витягів з матеріалів кримінальної справи 1933-1934 р.р., де заначено національність "поляк" як ОСОБА_9, так і ОСОБА_5(а.с.26-49).

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_2 19.11.1993 року заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_15, 1941 р.н. в м. Керч(а.с.10 зворот).

Відповідно до положень ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» при розгляді справ про встановлення неправильності в актовому записі про народження суди мають враховувати, що він зокрема повинен містити відомості про національність і громадянство батьків, а якщо їх не було внесено - актовий запис має бути доповнено. Питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність чи громадянство батьків суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Той факт, що в 1930-х роках політичною владою Радянського Союзу проводились репресії щодо національних меншин, зокрема, поляків є загальновідомими обставинами, а тому згідно з ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування.

Зазначення національності ОСОБА_2 як "українка" у вищенаведених документах було зумовлено необхідністю уникнути етнічних та політичних переслідувань зі сторони тогочасної радянської влади, оскільки вона була народжена ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Ворошилов, Уссурійській області, куди її батьків, а також її дідуся (ОСОБА_9) було заслано радянською владою під час так званих польських чисток - репресій 1933-1934 років, лише за те, що вони будучи як по вірі так і по національності поляками, агітували проти радянської влади і відповідно співпрацювали з польським легіоном, в яких розроблялися плани повалення радянської влади в Західній Україні. Про вказані обставини також свідчать матеріали кримінальних справ 1933 та 1934 року, в яких, до того ж, зазначено національність "поляк" як ОСОБА_9, так і ОСОБА_5.

Як вбачається із кримінальної справи 1933 року ОСОБА_9 за національністю "поляк" під час перебування поляків видавав останнім радянсько налаштованих селян та приймав участь в підпалі їх господарств. Його син ОСОБА_10 втік до Польщі, з яким він підтримує письмовий зв'язок і на основі чого розповсюджує чутки про краще життя в Польщі.

ОСОБА_1 13.07.2018 року звернувся до Івано-Франківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області із відповідною заявою та необхідними документами, в якій просив внести зміни в актовий запис про своє народження серії НОМЕР_1, зазначивши в графі "національність" матері правильну національність, а саме "полька". Проте, 10.10.2018 року, Івано-Франківським MB ДРАЦС було видано Висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану від 10.10.2018 року щодо відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану(а.с.21).

Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану їх поновлення та анулювання, затвердженого Наказом Мінюсту від 12.01.2011 р. № 96/5, де в пункті 2.12 визначено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обгрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. Такий висновок складається (пункт 2.15.9 Правил), окрім іншого, також якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Згідно з ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

В статті 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Стаття 3 Конвенції визначає, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

У цій справі спірні правовідносини пов'язані з бажанням заявників внести зміни до актових записів про їхнє народження виправивши в графі національність своєї матері, ОСОБА_2 з українка на полька та зазначити відомості про його, ОСОБА_1, національність з "українець" на "поляк".

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Як вбачається із правового висновку Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року в справі 425/2737/17, зокрема п.п. 46-48, перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов'язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату.

Згідно зі ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.

Відповідно до ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або законом. Згідно ст.271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Положеннями ст.300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Стаття 1 та 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" від 26.06.92 року гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Заявниця ОСОБА_2, відносить себе до польської національності і на даний час бажає відновити свою дійсну національність, як це і передбачено ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Відповідно до зазначеної статті громадяни України мають право обирати та відновлювати національність.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання.

Як визначено ст. 15 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій. У ст. 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01 лютого 1995 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невідємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Стаття 3 Конвенції визначає, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Отже, враховуючи те, що факт приналежності ОСОБА_2 до польської національності, зокрема те, що вона є донькою ОСОБА_5, то вона має право вільно обирати та відновити свою національність.

Таким чином, суд вважає підставною заяву ОСОБА_2, ОСОБА_1 та такою що підлягає до задоволення, оскільки на підставі належних та допустимих письмових доказів, що долучені до матеріалів справи, судом встановлено, що фактично заявники в справі ОСОБА_2, ОСОБА_1 за національністю являються - поляками, а також доведено неправильність в актовому записі про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_2 № 549 від 31.08.1963 року, складеного в Івано-Франківському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та в Державному реєстрі актів цивільного стану; в актовому записі про розірвання шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 №567 від 14.12.1982 року, складеного в Івано-Франківському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та в Державному реєстрі актів цивільного стану, які підлягають виправленню - зміні із зазначенням відомостей про національність ОСОБА_2 з "українка" на "полька", а також доведено неправильність запису в актовому записі про народження ОСОБА_1 № 865 від 28.05.1971 року, складеного в Івано-Франківському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та в Державному реєстрі актів цивільного стану в частині національності матері "українка" та внести зміни до зазначеного актового запису та Державного реєстру актів цивільного стану шляхом виправлення у графі національність матері з "українка" на "полька".

На підставі викладеного, ст. 11 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» та керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 293-294, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, зацікавлена особа: Івано-Франківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задоволити.

Встановити факт неправильності запису в актовому записі про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_2 № 549 від 31.08.1963 року, складеного в Івано-Франківському міському відділі ДРАЦС Еоловного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та в Державному реєстрі актів цивільного стану в частині національності нареченої «українка» та внести зміни до зазначеного актового запису та Державного реєстру актів цивільного стану шляхом виправлення у графі національність нареченої з «українка» на «полька».

Встановити факт неправильності запису в актовому записі про розірвання шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 №567 від 14.12.1982 року, складеного в Івано-Франківському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та в Державному реєстрі актів цивільного стану в частині національності дружини «українка» та внести зміни до зазначеного актового запису та Державного реєстру актів цивільного стану шляхом виправлення у графі національність дружини з «українка» на «полька».

Встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження ОСОБА_1 № 865 від 28.05.1971 року, складеного в Івано-Франківському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та в Державному реєстрі актів цивільного стану в частині національності матері "українка" та внести зміни до зазначеного актового запису та Державного реєстру актів цивільного стану шляхом виправлення у графі національність матері з "українка" на "полька".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 11.03.2019 року.

Суддя Пастернак І.А.