Справа № 353/1121/18
Провадження № 2/353/45/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю секретаря судового засідання Мороз М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 19.07.2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народився син ОСОБА_2 Гайтано Джузеппович, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказує, що сімейне життя у них погіршилось, вони втратили взаємопорозуміння та добрі почуття один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб існує формально, вони спільно не проживають, подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому просила шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини її місце проживання та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

08.11.2018 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_4 ОСОБА_3 являється громадянином ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах, дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» паспортний документ це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на вїзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» посвідка на постійне проживання - це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право», підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження.

На момент відкриття провадження у справі було встановлено, що відповідач на законних підставах перебуває в Україні, зокрема з 27.12.2014 року ОСОБА_5 ОСОБА_3 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується адресними довідками Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 1461 від 05.11.2018 року (а.с. 20) та Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Івано-Франківській області № 15260 від 05.11.2018 року (а.с. 28). Згідно відповіді Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області від 04.02.2019 року громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_3 (відповідач) документований безстроковою посвідкою на постійне проживання в Україні (а.с. 77).

У відповідності до ч. 3 ст. 7 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов'язків, визначених процесуальним законом.

19.02.2019 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити та розгляд справи провести без її участі.

Відповідач ОСОБА_4 ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд протокольно ухвалив провести заочний розгляд справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що сторони з 19.07.2012 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Салерно, Італійська Республіка, що підтверджується копією витягу з реєстру актів про шлюб № 75 частина І рік 2012 (а.с. 5-9). У шлюбі у них народився син ОСОБА_2 Ґайтано Джузеппович, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією його свідоцтва про народження, де в графі «Батько» вказано ОСОБА_2 ОСОБА_3 (відповідач) (а.с. 10). Подружнє життя у сторін не склалося, вони втратили взаємопорозуміння та добрі почуття один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб існує формально, вони спільно не проживають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати.

В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка на момент реєстрації шлюбу не змінювала прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище «Кобилянська».

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою сторін. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не зявився, відзиву та жодних письмових чи електронних доказів суду не надав, суд вважає, що місцем проживання малолітнього сина ОСОБА_2 Ґайтано Джузепповича, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід визначити місце проживання його матері ОСОБА_1 (позивачка).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При такому вирішенні позову, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (квитанція № 0.0..1 від 25.10.2018 року, а.с. 1).

На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України, ст.ст. 2, 3, 16-18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 26 Конституції України, керуючись ст.ст. 12, 13, 27, 28, 81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителькою вул. Друга Церковна, 5, с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, та ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованим ІНФОРМАЦІЯ_6, який був зареєстрований 19.07.2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Салерно, Італійська Республіка, актовий запис № 75 частина І рік 2012 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительці вул. Друга Церковна, 5, с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, прізвище «Кобилянська».

Місцем проживання малолітнього ОСОБА_2 Ґайтано Джузепповича, ІНФОРМАЦІЯ_3, визначити місце проживання його матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки вул. Друга Церковна, 5, с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки вул. Друга Церковна, 5, с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, понесені позивачкою судові витрати в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий У.Ю. Луковкіна