ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
категорія: 301030400
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Василенко Л.І.,

суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ;

позивач прокурор міста Черкаси;

відповідачі Черкаська міська рада, ОСОБА_2 ;

треті особи Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області, Державна інспекція сільського господарства в Черкаській області.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Черкаської області від 19 лютого 2015 року та додаткового рішення від 05 березня 2015 року у справі за позовом прокурора міста Черкаси до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області, Державна інспекція сільського господарства в Черкаській області, про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на землю, витребування майна з чужого незаконного володіння, у складі суддів: Магди Л.Ф., Міщенка С.В., Подороги В.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2013 року Прокурор міста Черкаси звернувся в суд з позовом до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області, Державна інспекція сільського господарства в Черкаській області, про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на землю, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що перевіркою прокуратури м. Черкаси з питань дотримання Черкаською міською радою вимог земельного законодавства при виділенні та використанні земельних ділянок у кварталі № 137 між вулицями Золотоніської, Грузиненка, Ціолковського та Мініна і Пожарського (мікрорайон Соснівка) в м. Черкаси встановлено, що рішенням Черкаської міської ради від 24 березня 2006 р. № 9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність ( ОСОБА_3 та інші)» за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який розроблений ТОВ «Геоземпроект» та висновку державної експертизи землевпорядної документації від 16 березня 2006 р. № 1373, передано безоплатно громадянину ОСОБА_4 у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 1000 кв. м., яка розташована у кварталі АДРЕСА_1 за рахунок земель Черкаської міської ради.

На підставі вказаного рішення Черкаської міської ради ОСОБА_5 Г ОСОБА_6 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку.

Прокурор зазначав, що відповідно до генерального плану міста Черкаси, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 29 березня 1984 р. № 144, вказана земельна ділянка загальною площею 8,7966 га знаходиться на території зелених насаджень загального користування (територія парків, скверів), тобто являє собою землі загального користування населеного пункту і розміщення на даній земельній ділянці індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд не передбачено.

Згідно з інформацією директора департаменту містобудування Черкаської міської ради від 20 лютого 2013 р. за № 1828-01-21 містобудівне обґрунтування під індивідуальну житлову забудову у кварталі № 137 відсутнє.

Управлінням містобудування та архітектури Черкаської обласної державної адміністрації висновку щодо можливості затвердження зміни до генерального плану м. Черкаси, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСРС від 29 березня 1984 р. № 144, в частині зміни функціонального призначення території зелених насаджень загального користування на площі розміщення та відведення земельної ділянки під індивідуальну житлову забудову між вулицями АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , АДРЕСА_3 згідно з вимогами п. 3.7 ДБН Б. 1.1-4-2002 не надавалось.

Вивченням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 встановлено, що в порушення ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України в редакції від 2 березня 2006 р., проект відведення земельної ділянки не погоджувався із природоохоронним органом.

Також, факт незаконного відчуження Черкаською міською радою спірної земельної ділянки підтверджується висновком Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області від 21 лютого 2013 р. № 636, в якому зазначено, що дана земельна ділянка знаходиться на території зелених насаджень загального користування, а тому не підлягає відведенню у приватну власність під житлову забудову, згідно ст. ст. 38, 39, 44, 51, 52, 83 Земельного кодексу України.

Згідно з довідкою Черкаського міського управління земельних ресурсів, яка надана в березні 2006 року за № 430-25-2 ОСОБА_4 , спірна земельна ділянка відноситься до земель зайнятих зеленими насадженнями загального користування Черкаської міської ради.

Разом з тим, відповідно до оскаржуваного рішення, спірна земельна ділянка була передана ОСОБА_4 безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, що відповідно до ст. 38 Земельного Кодексу України відносяться до земель житлової та громадської забудови.

Прокурор посилався на те, що перевіркою встановлено, що ОСОБА_4 18 березня 2009 р. уклав з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки № 844 від 18 березня 2009 року.

На час звернення до суду, спірна земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_1 на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу, та на його ім`я видано Державний акт серії ЯЗ № 043584 від 23 березня 2009 року.

Вважає, що незаконне надання земельної ділянки, площею 1000,0 кв. м., яка знаходиться в адміністративних межах м. Черкаси з володіння територіальної громади (належного власника спірного майна) поза її волею, крім вищевикладених обставин та матеріалів справи, доводиться також матеріалами кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР 25 лютого 2013 року прокуратурою м. Черкаси відносно службових осіб управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Черкаської міської ради з правовою кваліфікацією передбаченою ч. 3 ст. 365 КК України.

Враховуючи вказане, прокурор просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради від 24 березня 2006 р. № 9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність ( ОСОБА_8 та інші)» в частині безоплатної передачі громадянину ОСОБА_4 земельної ділянки площею 1000,0 м2 по АДРЕСА_3 , вартістю 276 180,00 грн., для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); визнати незаконним та скасувати пункт 4 додатку до рішення Черкаської міської ради від 24 березня 2006 р. № 9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність ( ОСОБА_8 та інші)», щодо безоплатної передачі громадянину ОСОБА_4 земельної ділянки площею 1000,0 м2 по АДРЕСА_3 , вартістю 276 180,00 грн.; визнати недійсними державний акт серії ЯЗ № 043584 виданий 23 березня 2009 р. на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1000,0 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 276 180,00 грн. та скасувати його державну реєстрацію; витребувати у ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1000,0 м2, вартістю 276 180,00 грн. розташовану за адресою: АДРЕСА_3 та яка належить останньому на підставі державного акту серії ЯЗ № 043584 від 23 березня 2009 на користь Черкаської міської ради.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 листопада 2013 року в задоволенні позову прокурора відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Так, відповідно до генерального плану 1984 року спірна земельна ділянка входила до території, визначеної для створення парково-рекреаційної зони, але вимоги Генерального плану не були виконані і вказана парково-рекреаційна зона не була створена, територія до її складу не передавалася статус парково-рекреаційної зони не визначався. Суд посилався на те, що генеральний план на час ухвалення рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 втратив чинність, тому оскаржуване рішення міської ради прийнято відповідно до норм чинного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор Черкаської області подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 листопада 2013 року та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 19 лютого 2015 року апеляційну скаргу прокуратури Черкаської області задоволено частково, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 листопада 2013 року змінено.

Скасовано рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 листопада 2013 року в частині відмови в задоволенні позову прокурора про визнання незаконним та скасування рішення Черкаської міської ради та в частині витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Позов Прокурора міста Черкаси до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області, Державна інспекція сільського господарства в Черкаській області, про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на землю, витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано рішення Черкаської міської ради від 24 березня 2006 р. № 9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність ( ОСОБА_8 та інші)» в частині безоплатної передачі громадянину ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 1000,0 м2, по АДРЕСА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Визнано незаконним і скасовано пункт 4 додатку до рішення Черкаської міської ради від 24 березня 2006 р. № 9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність ( ОСОБА_8 та інші)», щодо безоплатної передачі громадянину ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 1000,0 м2, по АДРЕСА_3 .

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 1000,0 м2, яка розташована в АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 номер 020090016.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову прокурора, оскільки спірна земельна ділянка, яка була відчужена відповідно до рішення органу місцевого самоврядування відповідно до генерального плану населеного пункту віднесена до територій зелених насаджень загального користування (парки, сквери).

Крім того, вироком від 18 лютого 2014 року, заступника начальника управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Черкаської міської ради Чернуху В. ОСОБА_9 . визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України (в редакції Закону України від 05 квітня 2001 року № 2341-Ш), що полягає у тому, що він у порушення вимог законодавства підписав та видав 18 громадянам висновки до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, в т. ч. і ОСОБА_4 .

У подальшому, на підставі цих висновків рішеннями Черкаської міської ради затверджено проекти відведення вищевказаних 18 земельних ділянок та незаконно надано їх безоплатно у власність громадянам, зокрема, ОСОБА_4 , для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Таким чином, внаслідок дій ОСОБА_10 , на підставі рішень Черкаської міської ради запроектовані генеральним планом міста Черкаси зелені насадження загального користування незаконно вибули з комунальної власності міста та були передані у приватну власність громадянам для будівництва, чим заподіяно істотну шкоду, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним та громадським інтересам на суму 1 969 740,00 грн. За вказаних обставин апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову прокурора.

Додатковим рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 05 березня 2015 року доповнено абзац шостий резолютивної частини рішення судової колегії в цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області від 19 лютого 2015 року у вказаній справі наступним: «на користь територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2015 року касаційні скарги ОСОБА_1 та Черкаської міської ради відхилено. Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 19 лютого 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2019 року закрито касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_11 з підстав того, що оскаржуваним судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося.

Короткий зміст вимог заяви про перегляд судових рішеннь за нововиявленими обставинами

13 вересня 2019 року ОСОБА_1 до Черкаського апеляційного суду подано заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Черкаської області від 19 лютого 2015 року та додаткового рішення Апеляційного суду Черкаської області від 05 березня 2015 року.

Просив суд скасувати вказані рішення та ухвалити нове рішення, яким залишити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 листопада 2013 року без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами

Заява мотивована тим, що суд задовольняючи позов прийшов до таких висновків, зокрема, обґрунтовуючи їх обставинами встановленими вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2014 року у справі №712/12330/13-к відносно ОСОБА_10 , тобто, вказаний вирок став підставою для ухвалення оскаржуваного рішення.

З метою формування належної правової позиції по справі № 712/4341/16-ц за позовом Черкаської міської прокуратури до ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , треті особи ОСОБА_1 , приватний нотаріус Камянецький В.В. про витребування тієї ж земельної ділянки із чужого незаконного володіння та скасування її державної реєстрації, представник заявника, адвокат Фетісов Д.В., звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про видачу копії вищевказаного вироку.

Ця копія вироку була видана адвокату Фетісову Д.В. 20 серпня 2019 року, при цьому на самій копії вчинено напис про те, що ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2016 року даний вирок скасовано та призначено новий судовий розгляд.

Вважає, що наведені ним обставини є підставою для перегляду рішень апеляційного суду за нововиявленими обставинами.

19 листопада 2019 року на адресу апеляційного суду від Черкаської місцевої прокуратури надійшли пояснення згідно до яких просить у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Черкаської області від 19 лютого 2015 року та додаткового рішення від 05 березня 2015 року по справі № 22-ц/793/4/14 відмовити.

Зазначено, що вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2014 року відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, був лише одним із доказів розглянутих судом у сукупності із іншими доказами, які стали підставою для задоволення позовних вимог прокурора.

На даний час, в наслідок зміни ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2016 року обвинувачення, ухвалою цього ж суду від 10 лютого 2017 року (справа № 712/9722/16-к) провадження по справі за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України було закрито у зв`язку із скасуванням норми, яка передбачала відповідальність особи за відповідне діяння, а ОСОБА_10 було звільнено від кримінальної відповідальності за вказаною статтею.

Разом з тим, ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2017 року не спростовує вину ОСОБА_10 на момент пред`явлення йому обвинувачення у вчиненні окресленого кримінального правопорушення.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року поновлено заявнику строк на подання заяви про перегляд за нововияленими обставинами судових рішень та відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововияленими обставинами судових рішень.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року заяву про перегляд за нововияленими обставинами судових рішень призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників про час та місце розгляду справи.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Частиною 2 ст. 429 ЦПК України, яка регламентує розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами визначено, що справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши заяву про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами та проаналізувавши наведені в заяві підстави для їх перегляду, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд Черкаської області, та застосовані норми права

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей 423 - 429 ЦПК України, які визначають підстави і порядок перегляду, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об`єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті, зокрема, за нововиявленими обставинами.

Зі змісту ст. 424 ЦПК України вбачається, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами можуть подати учасники справи.

У п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне для справи значення, існували на момент ухвалення рішення, але не були і не могли бути відомі ані заявнику, ані суду на час розгляду такої справи, який виконав усі вимоги закону зі збирання доказів і встановлення об`єктивної істини, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Згідно з п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам ст. 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, N 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Звертаючись до суду із даною заявою ОСОБА_1 , як на підставу звернення, посилався саме на п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України (скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду), а саме те, що вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2014 року відносно ОСОБА_10 , який став підставою для ухвалення оскаржуваних рішень, скасовано.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2014 року, визнано ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України (в редакції Закону України № 2341-ІІІ від 05.04.2001) та призначено ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 367 КК України - 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій терміном на 2 роки (т. 1 а.с. 40 49).

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_10 , вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2014 року відносно ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 367 КК України скасовано в зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України та призначено новий судовий розгляд в цьому ж суді зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2016 року, яка ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року залишена без змін, обвинувальний акт, який затверджено у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України повернуто прокуратурі Черкаської області.

Ухвала мотивована тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 вимогам КПК України не відповідає, оскільки він не містить належним чином сформульованого обвинувачення, а містить лише повідомлення про підозру.

Відсутність сформульованого обвинувачення порушує не тільки право на захист ОСОБА_10 , але і процесуальний порядок розгляд даного кримінального провадження в цілому.

Таким чином, на час розгляду даної заяви, вирок відносно ОСОБА_10 скасовано, а обвинувальний акт, у зв`язку із наявністю процесуальних порушень закону, повернутий прокурору.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2017 року у справі № 712/9722/16-к провадження по справі за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України закрито у зв`язку із скасуванням норми, яка передбачала відповідальність особи за відповідне діяння, ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності за вказаною статтею.

Аналізуючи наведені заявником підстави для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами колегія суддів враховує і наступне.

Згідно до п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» скасування судового рішення (п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору. Підставою скасування судового рішення може бути лише ухвалене судом судове рішення, а не рішення третейського суду або іншого державного органу. Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Так, дійсно, в мотивувальній частині рішення Апеляційного суду Черкаської області від 19 лютого 2015 року є посилання на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2014 року відносно ОСОБА_10 та обставини, які ним встановлені.

Однак, дослідивши вказане рішення суду, колегією встановлено, що наведений вирок не є тим доказом, що став підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Зокрема, рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 19 лютого 2015 року встановлено, що Генеральний план розвитку м. Черкаси, що був затверджений Постановою Ради Міністрів Української РСР № 144 від 29 березня 1984 року, фактично був чинним до 29 грудня 2011 року, тобто до прийняття третьою сесією Черкаської міської ради рішення № 3-505 «Про затвердження Генерального плану міста Черкаси», в якому у п. 2 було зазначено «Вважати таким, що втратив чинність, Генеральний план міста Черкаси, затверджений постановою Ради Міністрів Української РСР від 29 березня 1984 р. № 144» та зазначено, що висновки суду про те, станом на березень 2006 року цей Генеральний план втратив чинність, не ґрунтуються на відповідних доказах справі.

Також рішення суду обґрунтоване тим, що відповідно до довідки Черкаського міського управління земельних ресурсів № 430-25-2, наданої ОСОБА_4 на його запит від 1 березня 2006 р., спірна земельна ділянка по АДРЕСА_3 відноситься до зелених насаджень загального користування Черкаської міської ради (т. 1 а. с. 12).

Із тексту висновку начальника Археологічної інспекції № 532 від березня 2006 р. про погодження надання ОСОБА_4 земельної ділянки під забудову вбачається, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах об`єднаної охоронної зони пам`яток археології м. Черкаси та парково-рекреаційній зоні, визначеній Генеральним планом міста, а проект відведення земельної ділянки ОСОБА_4 не погоджувався із природоохоронним органом (т. 1 а. с. 10 11).

У листах Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області від 12 та 21 лютого 2013 р. зазначено, що дана земельна ділянка знаходиться на території зелених насаджень загального користування, а тому не підлягає відведенню у приватну власність під житлову забудову, згідно ст. ст. 38, 39, 44, 51, 52, 83 Земельного кодексу України (т. 1 а. с. 26, 27).

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2015 року відхиляючи касаційні скарги ОСОБА_1 та Черкаської міської ради виходив з того, що апеляційний суд, на виконання вимог ст. 213 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення ухвали), встановивши на підставі доказів, яким було надано належну оцінку, ті факти, що спірна земельна ділянка, яка була відчужена за рішенням органу місцевого самоврядування генеральним планом населеного пункту віднесено до територій зелених насаджень загального користування (парки, сквери), дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення міської ради та витребування вказаної земельної ділянки у добросовісного набувача ( ОСОБА_1 ) згідно з нормами ст. 388 ЦК України (т. 2 а.с. 171 172).

Тобто, переглядаючи рішення Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказав на те, що судом апеляційної інстанції вірно встановлено порушення Черкаською міською радою порядку зміни цільового призначення земельної ділянки і як наслідок неправомірну передачу її у приватну власність на підставі сукупності доказів наявних в матеріалах справи та їх оцінки, а не на підставі вироку суду, який скасовано.

У відповідності до ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови, зокрема, за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 429 ЦПК України).

Враховуючи викладене, приведені вимоги закону колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішень апеляційного суду за нововиявленими обставинами, оскільки скасування вироку суду, посилання на який дійсно міститься в судовому рішенні 19 лютого 2015 року, про перегляд якого подано заяву, не впливає на вирішення спору в цілому, так як дані судові рішення обґрунтовані іншими доказами по справі, а скасований вирок не являвся єдиною підставою для їх ухвалення.

Таким чином обставини, на які посилається заявник ОСОБА_1 , не є нововиявленими у розумінні ст. 423 ЦПК України, тому рішення Апеляційного суду Черкаської області від 19 лютого 2015 року та додаткове рішення Апеляційного суду Черкаської області від 05 березня 2015 року необхідно залишити в силі.

Згідно до ч. 7 ст. 429 ЦПК України судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення, зокрема, за нововиявленими обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 423, 429 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Черкаської області від 19 лютого 2015 року та додаткового рішення Апеляційного суду Черкаської області від 05 березня 2015 року.

Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 19 лютого 2015 року та додаткове рішення Апеляційного суду Черкаської області від 05 березня 2015 року залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 29 листопада 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: О.В. Карпенко

Л.В. Нерушак