ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/1864/18
Провадження № 22-ц/4820/1669/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представників органу ДВС,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області на ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області в складі судді Горгулько Н.А. від 17 липня 2019 року про задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб органу державної виконавчої служби, заінтересовані особи Полонський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, начальник Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, заступник начальника Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вілія-Н».

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В грудні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд із вказаною скаргою, зазначав, що 27 квітня 2016 року він письмово звернувся з заявою та виконавчим листом, виданим Полонським районним судом Хмельницької області 26 квітня 2018 року до начальника Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області щодо виконання рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 15 квітня 2016 року про стягнення з ТОВ «Вілія-Н» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Вказував, що начальником відділу ДВС та його заступником допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у тому, що на протязі трьох робочих днів не було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Заява про примусове виконання та виконавчий лист ним подана 27.04.2016 року. Постанова заступника начальника відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження № 51015768 винесена лише 10.05.2016 року, надано термін боржнику сім днів для добровільного виконання рішення суду.

Після цього до 20 травня 2016 року, коли було зупинено виконавче провадження, в порушення ч.ч. 4, 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» також була допущена протиправна бездіяльність, не вчинялись жодні виконавчі дії - не накладено арешт на нерухоме майно, на кошти боржника на банківських рахунках та готівкові кошти, не вживалися заходи по виявленню майна боржника.

Упродовж строку, на який було зупинено виконавче провадження, державний виконавець не вживав заходи щодо розшуку майна боржника, перевірки його майнового стану тощо.

Все це в подальшому призвело до неможливості виконати рішення апеляційного суду Хмельницької області від 15 квітня 2016 року, а відтак свідомо надано можливість боржнику уникнути від виконання рішення цього ж суду.

Постановою державного виконавця від 27 січня 2017 року поновлено виконавче провадження, проте рішення суду не виконано, виконавчий лист повернуто без виконання.

Тому просив поновити строк звернення до суду із скаргою та визнати протиправною діяльністю начальника та заступника начальника Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в період з 27 квітня по 10 травня 2016 року, з 17 травня по 20 травня 2016 року та в період зупинення виконання рішення апеляційного суду Хмельницької області від 15 квітня 2016 року про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, що в подальшому призвело до його виконання.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення зі скаргою на бездіяльність посадових осіб органу державної виконавчої служби, заінтересовані особи Полонський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, начальник Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Яремова Алла Володимирівна, заступник начальника Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Чмир Микола Петрович, боржник товариство з обмеженою відповідальністю «Вілія-Н».

Задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб органу державної виконавчої служби, заінтересовані особи Полонський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, начальник Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Яремова Алла Володимирівна, заступник начальника Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Чмир Микола Петрович, боржник товариство з обмеженою відповідальністю «Вілія-Н».

Визнано протиправною бездіяльність начальника та заступника начальника Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в періоди з 27 квітня по 10 травня 2016 року, з 17 травня по 20 травня 2016 року та в період зупинення виконання рішення апеляційного суду Хмельницької області від 15 квітня 2016 року про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, що в подальшому привело до його невиконання.

В апеляційній скарзі Полонський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області просить ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити. На думку апелянта, скаржник не довів, що заяву про виконання виконавчого листа № 681/654/15 від 26 квітня 2016 року про стягнення з ТОВ «Вілія-Н» на користь ОСОБА_1 27653,29 грн. боргу подано до відділу 27.04.2016 року. Службовими особами органу ДВС здійснено усі необхідні заходи з метою примусового виконання виконавчого листа. В зв`язку з тим, що все описане майно виключене із акту опису, арешти на майно скасовано, підприємство не функціонує, виконавчий лист 14.11.2018 року повернуто без виконання. Станом на 04.01.2019 року виконавчий лист пред`явлено повторно, рішення суду не виконано.

Судом не враховано, що скаржник неодноразово знайомився з матеріалами виконавчого провадження, писав скарги на бездіяльність державного виконавця, жодних поважних причин пропуску строку для звернення до суду зі скаргою немає.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду залишити без зміни.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду слід частково скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, встановлено, що постановою державного виконавця Чмира М.П. від 10.05.2016 року відкрито виконавче провадження (ВП № 51015768) з виконання виконавчого листа №681/654/15, виданого 26 квітня 2016 року Полонським районним судом Хмельницької області, про стягнення з ТОВ «Вілія-Н» на користь ОСОБА_1 27653,29 грн. боргу, надано термін боржнику сім днів для добровільного виконання рішення суду.

Вказану постанову стягувач ОСОБА_1 отримав 26 травня 2016 року.

Постановою державного виконавця від 20 травня 2016 року зупинено виконавче провадження, оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2016 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 15.04.2016 року, на підставі якого видано вказаний виконавчий документ.

Постановою державного виконавця від 27.01.2017 року виконавче провадження поновлено, оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.11.2016 року рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 15.04.2016 року залишено без змін, а касаційну скаргу ТОВ «Вілія Н» - без задоволення.

Постановою державного виконавця від 30.01.2017 року накладено арешт на розрахунковий рахунок боржника в АТ «Райффайзен банк «Аваль».

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Вілія Н» від 24.01.2017 року виведено зі складу учасників товариства ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з поверненням вкладів та зменшено статутний капітал товариства до 68000 грн.

Рішенням державного реєстратора від 26.01.2017 року здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - по Ѕ частині майнового комплексу в АДРЕСА_1 та по 1/2 частині земельної ділянки площею 1,008 га, на якій він знаходиться, за ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Постановою державного виконавця від 06.07.2017 року накладено арешт на нерухоме майно боржника - майновий комплекс в АДРЕСА_1 .

28.02.2017 року накладено арешт на все рухоме майно боржника ТОВ «Вілія Н».

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 12.02.2018 року скасовано арешт рухомого та нерухомого майно боржника.

У зв`язку з цим постановою державного виконавця від 05.05.2018 року знято арешт з усього майна боржника.

14.11.2018 року вказаний виконавчий лист повернуто без виконання за відсутності майна, на яке можна звернути стягнення.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи, матеріалами виконавчого провадження.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що строк звернення до суду скаржник пропустив з поважних причин, а внаслідок протиправної бездіяльності посадових осіб Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області досі залишається невиконаним рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 15.04.2016 року в частині стягнення з ТОВ «Вілія-Н» на користь ОСОБА_1 27153,29 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 500 грн. моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду зі скаргою є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Дійсно, ОСОБА_1 знайомився з матеріалами виконавчого провадження та неодноразово звертався зі скаргами до начальника відділу ДВС на бездіяльність державного виконавця, реалізуючи своє право як сторони виконавчого провадження оскаржувати дії або бездіяльність державного виконавця до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, що було передбачено статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження 1999 року, а також статтею 74 чинного Закону «Про виконавче провадження».

Проте обраний ним раніше спосіб захисту свого права виявився неефективним і не призвів до відновлення права ОСОБА_1 та належного виконання судового рішення, у зв`язку з чим останній звернувся з цією скаргою на бездіяльність посадових осіб органу ДВС до суду.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (пункт 37 рішення ЄСПЛ у справі «Мушта проти України»).

Розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України»).

Суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту (справа «Станьо проти Бельгії»).

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано визнав поважними причини пропуску скаржником строку звернення до суду зі скаргою та поновив його.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для визнання протиправною бездіяльності посадових осіб органу ДВС, апеляційний суд приймає до уваги таке.

Так, відповідно до статті 1 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», чинного на час відкриття виконавчого провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (стаття 11 Закону).

Аналогічну норму містить стаття 18 Закону України № 1404-УІІІ «Про виконавче провадження», що набрав чинності з 05.10.2016 року, в період зупинення виконавчого провадження.

За змістом ч.ч.1-2 ст. 83 Закону № 606-XIV контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів виконавчого провадження, заява ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа №681/654/15 від 26.04.2016 року, датована 27.04.2016 року, подана ним до відділу ДВС Полонського райуправління юстиції 05 травня 2016 року та зареєстрована за номером 1559, що підтверджується вхідним штампом органу ДВС на заяві.

Скаржник не представив жодних доказів на підтвердженням подачі вказаної заяви до органу ДВС 27.04.2016 року.

Відтак за недоведеності вказаної обставини апеляційний суд констатує, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 51015768 від 10.05.2016 року, з врахуванням святкових та вихідних днів, винесена в строк, визначений законом.

Отже, державним виконавцем не було допущено жодної бездіяльності у період до 10.05.2016 року, що свідчить про безпідставність поданої скарги в частині визнання протиправною бездіяльності посадових осіб органу ДВС у період з 27.04.2016 року по 10.05.2016 року.

Постановою про відкриття виконавчого провадження надано боржнику строк сім днів для добровільного виконання рішення суду, який сплинув 17.05.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За змістом ст. 32 Закону № 606-XIV заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Апеляційний суд констатує, що державним виконавцем, попри наявний доступ до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в період до зупинення виконавчого провадження (20.05.2016 року) не було накладено арешт на нерухоме майно боржника ТОВ «Вілія Н» - майновий комплекс в АДРЕСА_1 68В та земельну ділянку площею 1,008 га, на якій він знаходиться.

Попри отримання державним виконавцем 13.05.2016 року інформації про рахунки боржника у банках та фінансових установах, ним у цей же період (до 20.05.2016 року) не звернуто стягнення на кошти боржника на цих рахунках.

Відтак висновок суду першої інстанції про допущення протиправної бездіяльності посадовими особами органу ДВС у період з 17 по 20 травня 2016 року є обґрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст. 39 Закону № 606-XIV протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

Матеріали виконавчого провадження не містять даних про те, що державний виконавець у період зупинення виконавчого провадження вживав заходів щодо розшуку боржника (його майна), перевіряв його майновий стан тощо.

В свою чергу матеріали справи, виконавчого провадження не містять даних про здійснення належного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання державним виконавцем вказаного судового рішення начальником відділу ДВС.

Наведене цілком спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність фактів протиправної бездіяльності посадових осіб органу ДВС у цьому виконавчому провадженні.

З врахуванням наведеного оскаржувану ухвалу в частині визнання протиправною бездіяльності посадових осіб органу ДВС у період з 27.04.2016 року по 10.05.2016 року слід скасувати та відмовити в цій частині у задоволенні скарги, в решті ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області задовольнити частково.

Ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2019 року в частині визнання протиправною бездіяльності посадових осіб органу ДВС у період з 27.04.2016 року по 10.05.2016 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в частині визнання протиправною їх бездіяльності у період з 27.04.2016 року по 10.05.2016 року відмовити.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 12 листопада 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С.Гринчук

О.І.Ярмолюк