Провадження №2/523/2049/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д.,

позивачів - ОСОБА_1,ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі справу за позовом ОСОБА_1, в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_2, в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, до ОСОБА_7, Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про встановлення порядку користування та зміну договору найму житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, діючи в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, а також ОСОБА_2, діючи в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, звернулися з позовом до ОСОБА_7, Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про встановлення порядку користування та зміну договору найму житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_1. Позивачі просили виділити в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_5 житлову кімнату площею 16,9 кв.м, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 житлову кімнату площею 12,5 кв.м, ОСОБА_7 житлову кімнату площею 9,6 кв.м, а в спільному їх користуванні залишити коридор площею 11,3 кв.м, туалет площею 1,3 кв.м, ванну кімнату площею 2,5 кв.м, кухню площею 7,9 кв.м, комору площею 1,0 кв.м, комору площею 0,5 кв.м, балкон площею 10,4 кв.м. Крім того, позивачі просили зобовязати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради змінити договір найму квартири згідно встановленого порядку користування.

Позов обгрунтований тим, що між сторонами існує постійний спір, вони не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою та нежитловими приміщеннями, виникають сварки з приводу вартості комунальних послуг, відповідач взагалі відмовляється сплачувати їх, в результаті чого виник борг за комунальні послуги. Всупереч їх думки відповідач намагається перепланувати приміщення в квартирі. Крім того, по надуманим причинам він намагався позбавити їх права користування квартирою. Відповідач відмовляється надати згоду на укладення окремого договору найму на житлову площу, у звязку з чим позивачі звернулися в райадміністрацію, представниками якої було розяснено право на звернення до суду.

В засіданні позивачі та представник позивача адвокат ОСОБА_3 підтримали позов та просили його задовольнити. Також зазначили, що в результаті дій відповідача, вони не можуть користуватися приміщеннями загального користування, їжу їм доводиться готувати в житлових кімнатах, тоді як відповідач займає кухню і вільно ходить по всім кімнатам, а житлові кімнати мають бути зайняті по кількості зареєстрованих осіб, що узгоджується нормами законодавства по площі, яка припадає на кожну особу.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4, повністю заперечувала проти вимог, підтримувала доводи відповідача. Відповідач раніше в засіданнях не погодився з позовом вказуючи на те, що він є головним квартиронаймачем, проживає в квартирі з дружиною, тому має право на зайняття більшої кімнати, стверджує, що позивачі в квартирі не проживають, лише іноді приходять, умисно зареєстрували своїх дітей з метою погіршити його умови проживання.

Представник Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, як представник відповідача, а також як представник третьої особи, не зявився та з заявами про відкладення розгляду справи не звертався.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була зайнята сімєю ОСОБА_7 на підставі ордеру №103 серії ЖР від 05.02.1979 року виданого на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих міста ОСОБА_8, на склад сімї: відповідач, дружина ОСОБА_9, син ОСОБА_10, донька ОСОБА_11, та син ОСОБА_12.

ОСОБА_9 померла 27.02.2014 року, а 25.05.2011 року помер ОСОБА_12.

На теперішній час в спірній квартирі зареєстровані та проживають: відповідач ОСОБА_7 -головний квартиронаймач, позивачі: донька - ОСОБА_1, неповнолітній онук і син позивачки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, онук і син позивачки- Гриб ОСОБА_13, неповнолітній правнук і син позивача -ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2.

На час розгляду справи позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 користуються житловою кімнатою площею 9,6 кв.м, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 користуються кімнатою площею 12,5 кв.м, а відповідач ОСОБА_7 займає житлову кімнату площею 16,9 кв.м..

Спірна квартира належить територіальній громаді в особі Одеської міської ради.

Між позивачами та відповідачем виникають постійні сварки з приводу користування кімнатами, що підтверджується заявами позивачки від 06 жовтня, 14 листопада 2017 року постановами суддів Суворовського районного суду м.Одеси від 22 вересня 2017 року, 12 січня та 25 січня 2018 року, а також судді апеляційного суду Одеської області від 09 січня 2018 року.

Згідно з нормами ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно . Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Як було судом зясовано, ОСОБА_7 зареєстрував адресу проживання в квартирі 04.04.1979 року, ОСОБА_1 з 20.12.1989 року, неповнолітній онук ОСОБА_5, з 02.02.2004 року, онук ОСОБА_2 01.12.2006 року, правнук ОСОБА_6, 28.03.2015 року. Отже, онуки і правнук були зареєстровані до своїх батьків в квартирі в неповнолітньому віці, коли згода інших проживаючих не потрібна.

За нормами ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно з нормами ст.104 ЖК УРСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Нормами ст.63 ЖК УРСР встановлено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Відповідно до вимог ст.48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

При передачі громадянам житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах встановленої норми жилої площі.

Громадяни, які одержали житло у державному фонді на цих умовах, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства.

Жиле приміщення може бути надано з перевищенням норми жилої площі, якщо воно складається з однієї кімнати (однокімнатна квартира) або призначається для осіб різної статі (частина друга статті 50).

Згідно постанови виконкому Одеської обласної ради народних депутатів та президії обласної Ради професійних союзів №52 від 16.01.1985 року «Про порядок надання жилих приміщень» зі змінами від 17.09.1991 року, встановлено розмір середньої забезпеченності громадян житловою площею у населених пунктах Одеської області 8,5 кв.м. На квартирний облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов, приймаються громадяни, які займають жилу площу до 6 кв.м включно на проживаючого члена сімї.

Як видно з викопірування з поверхового плану спірна квартира складається з житлових кімнат площами: 16,9 кв.м, 12,5 кв.м, 9,6 кв.м, нежитлових приміщень:: коридору, площею 11,3 кв.м, туалету, площею 1,3 кв.м, ванної кімнати, площею 2,5 кв.м, кухні, площею 7,9 кв.м, комор площами:1,0 кв.м, 0,5 кв.м, та балкону, площею 10,4 кв.м, загальною площею 66,87 кв.м., та житловою 39 кв.м. Житлові кімнати мають окремі входи.

Оцінивши всі надані докази в сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням ступеня родинних відносин, зареєстрованих в квартирі осіб та площ житлових кімнат, суд вважає, що необхідно встановити наступний порядок користування спірною квартирою: виділити в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_5 житлову кімнату площею 16,9 кв.м, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 житлову кімнату площею 12,5 кв.м, ОСОБА_7 житлову кімнату площею 9,6 кв.м, а в спільному їх користуванні залишити коридор площею 11,3 кв.м, туалет площею 1,3 кв.м, ванну кімнату площею 2,5 кв.м, кухню площею 7,9 кв.м, комору площею 1,0 кв.м, комору площею 0,5 кв.м, балкон площею 10,4 кв.м.

Щодо позовної вимоги про зобовязання районної адміністрації укласти договори найму квартири згідно встановленого порядку користування, то в цій частині позову необхідно відмовити, оскільки є передчасними, як було встановлено відповідач не порушував прав позивачів та не відмовив в зміні договору найму. Більше того, оскільки між сторонами є спір щодо користування приміщеннями районна адміністрація діяла в межах повноважень та розяснила право на звернення до суду для вирішення спору.

Доводи відповідача про не проживання позивачів не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, при цьому суд звертає увагу на те, що саме з цього приводу було скасовано заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 15.02.2017 року та поновлено реєстрацію адреси проживання позивача. З твердженнями відповідача про наявність переваги в нього та його дружини ОСОБА_8 на зайняття більшої кімнати суд не погоджується, оскільки враховуючи вказані вище норми, вважає за необхідне враховувати позивачів, оскільки вони тривалий час проживають в квартирі та зареєстровані в ній.

Керуючись ст.ст.12,13, 76-78, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_2, в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою №39 в будинку №157 по проспекту Добровольського у м.Одесі виділивши в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (2003 р.н.) житлову кімнату площею 16,9 кв.м, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (2015 р.н.) житлову кімнату площею 12,5 кв.м, ОСОБА_7 житлову кімнату площею 9,6 кв.м, а в спільному користуванні залишити коридор площею 11,3 кв.м, туалет площею 1,3 кв.м, ванну кімнату площею 2,5 кв.м, кухню площею 7,9 кв.м, комору площею 1,0 кв.м, комору площею 0,5 кв.м, балкон площею 10,4 кв.м.

В іншій частині позову ОСОБА_1, в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_2, в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05.03.2019 р.

Суддя: