КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/156/2019 Головуючий у 1 інстанції - Кошель Л.М.
Унікальний номер справи № 357/2960/18 Доповідач - Андрієнко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

ПоліщукН.В.

При секретарі Амборській Д.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення переплати по аліментам,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення переплати по аліментам.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2005 року по справі №2-6580/2005р. з нього стягнуті аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400 грн. щомісячно до повноліття дітей.

23 травня 2014 року діти стали повнолітніми, а згідно довідки розрахунку державного виконавця Шевченківського районного управління юстиції міста Києва щодо заборгованості по аліментам ОСОБА_2, станом на 27.02.2015 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня, а наявна переплата на суму 17 467,12 грн.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/5806/14-ц з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку починаючи з 24 травня 2014 року на час навчання, але не довше, ніж до досягнення 23 років.

Згідно з довідкою ДВ/9 від 11.12.2017 року, виданою Шевченківським районним відділом ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, загальна переплата по аліментам, яка одержана ОСОБА_3 (з врахуванням переплати в сумі 17 467,12 грн.) складає 81 743,30 грн.

Посилаючись на те, що відповідач отримала переплату по аліментах, тим самим зберегла їх без достатньої правової підстави, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь переплату по аліментах одержану нею на утримання дітей на загальну суму 81 743,30 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що відповідач отримувала кошти, які були стягнуті на період навчання повнолітніх дітей при тому, що таке навчання було ними припинено.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися.

Представник відповідача просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги щодо стягнення переплати по аліментам на утримання неповнолітніх дітей позивачем заявлені з пропуском трирічного строку звернення до суду. Щодо стягнення переплати по аліментам на час навчання, але не довше ніж до досягнення дітьми 23 років, суд виходив із необґрунтованості вимог та відсутності правових підстав.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2005 року у справі №2-6580/2005р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400 грн. щомісячно до повноліття дітей. Виконавчий лист виданий за результатами розгляду справи перебував на примусовому виконанні у Шевченківському РВ ДВС ГТ УЮ у м. Києві.

Як убачається із довідки - розрахунку виконавця від 27.02.2015 року наявна переплата по аліментам на суму 17 467,12 грн.

Визначений державним виконавцем розмір утвореної переплати сторонами виконавчого провадження не оскаржувався.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач, станом на 10.03.2015 року, був обізнаний про існування переплати по аліментам, які стягувались з нього до досягнення дітьми повноліття у розмірі 17 467,12 грн.

Проте, звернувся до суду з вказаним позовом лише 23 березня 2018 року.

Статтею 1215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині повернення аліментів, стягнутих на утримання неповнолітніх дітей.

Зазначені висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 517/186/17 та від 28 березня 2018 року у справі № 173/166/17.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/5806/14-ц з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 24 травня 2014 року на час навчання, але не довше, ніж до досягнення ними 23 років.

Відповідно до довідки ДВ/9 від 11.12.2017 року, виданої Шевченківським районним відділом ДВС м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві, загальна переплата по аліментам, яка одержана ОСОБА_3 за період навчання дітей складає 64 276,18 грн.

Із наданих позивачем довідок Київського Національного університету культури і мистецтв № 40 та № 41 від 13.11.2017 року , вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 01.09.2012 року по 28.10.2016 року навчались на денній формі навчання за напрямком підготовки «Хореографія», проте з 28 жовтня 2016 року по 01.09.2017 року студенткам була надана академічна відпустка.

Відповідно до Положення про академічні відпустки та повторне навчання в вищих закладах освіти, затвердженого Наказом Міністерства освіти України і Міністерства охорони здоров'я України від 06.06.1996 року № 191/153, що втратило чинність лише 03.04.2018 року, академічна відпустка - це перерва у навчанні, право на яку студент отримує у випадку зниження працездатності внаслідок порушень функції організму , які зумовлені гострими захворюваннями , що потребують тривалого відновлювального лікування, які не дають змоги провести відновлювальне лікування під час навчання. Допуск до навчання студентів, у яких завершився термін академічної відпустки, здійснюється наказом ректора (директора) вищого навчального закладу освіти на підставі заяви студента та висновку лікарсько - консультативної комісії про стан здоров'я, які подаються не пізніше двох тижнів від початку навчального семестру .

Студенти, які не подали документи в установлений термін, відраховуються з вищого навчального закладу освіти.

Відповідно до Наказу Київського Національного університету культури і мистецтв № 1072 від 11 вересня 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були відраховані за порушення графіку навчального процесу (як таких, що не вийшли з академічної відпустки).

Таким чином судом встановлено , що з жовтня 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не проходили навчання, у зв'язку із яким з позивача на користь відповідача були стягнуті кошти.

Статтею 199 СК України встановлено, що у разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (стаття 199 СК України).

Вказана норма закону розповсюджує обов'язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв'язку з цим матеріальної допомоги.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів:

1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

2) продовження ними навчання.

3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі.

Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже, якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає.

Оскільки з 28.10.2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не навчалися і не поновили навчання - право на утримання у вигляді аліментів припинилося, і аліменти не повинні були стягуватися.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Механізм повернення надмірно сплачених коштів передбачає стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов'язковість подання якої передбачена законодавством.

Закон встановлює два виключення з цього правила: по - перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по - друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Оскільки навчання дочок припинилося, а відповідач не надала таку інформацію ні до виконавчої служби, ні самому позивачу, що потягло безпідставне стягнення з нього коштів на користь відповідача, то відповідач повинен відшкодувати безпідставно отримані кошти на користь позивача у розмірі 64 276,18 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з неповним з'ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 переплату по аліментам, стягнутим на період навчання ОСОБА_4, ОСОБА_5 за період з 28 жовтня 2016 року по 01 вересня 2017 року в розмірі 64 276 грн. 18 коп. у зв'язку із припиненням навчання.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: