КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №362/4338/18-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/3944/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Мельника Я.С., Сліпченка О.І., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

08 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, де просила, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх спільної малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 11 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення останньою повноліття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуваєв шлюбі з 10 жовтня 2010 року, та на час розгляду справи перебуває в процесі розлучення з ним.

Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3. Донька проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. Оскільки відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 11 000 грн., щомісячно, починаючи з 08 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що враховує обставини, визначені положеннями ст.ст. 182і 183 СК України, зокрема те, що платник аліментів не має на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, його стабільний майновий стан, тобто здібності і фінансові можливості, а тому вважає за необхідне, з метою забезпечення належних умов для утримання та виховання їх спільної з позивачем доньки на певному рівні життя, враховуючи її найкращі інтереси, встановити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, в твердій грошовій сумі в розмірі 11 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 08 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовну заяву частково, стягнувши з нього на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини його заробітку або в твердій грошовій сумі в розмірі 4 500 грн., щомісячно.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, сторони перебувають в шлюбі з 10 жовтня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1, виданого Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис №2329 ( а.с. 5 ).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2110, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначені сторони у справі ( а.с. 6 ).

Згідно акту обстеження проживання за місцем реєстрації від 01 серпня 2018 року, наданого Калинівською селищною радою, за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ( а.с. 7 ).

Відповідно до характеристики, учениця 2 «б» класу ліцею №100 «Поділ» ОСОБА_3 відвідує гурток «Умілі ручки», навчається у хореографічній студії, вправляється у вивченні німецької мови у лінгвістичній групі. Навчання у закладі безоплатне ( а.с. 39, 40 ).

Як вбачається з декларації відповідача, останній працює начальником відділу аналітичної роботи управління аналітичного забезпечення голови Київської міської державної адміністрації та має стабільний дохід, а саме: ним було отримано 198 546 грн. за 2017 рік ( а.с. 8-13 ).

Окрім цього, ОСОБА_5 мав дохід від відчуження майна в розмірі 50 000 грн. та відкриті рахунки в банківських установах, зокрема, на 50 000 доларів США та 2 000 000 грн., що має правове значення при визначенні розмірі аліментів у відповідності до ст. 182 СК України ( а.с.11, 13 ).

Однак, між сторонами не досягнуто домовленості щодо сплати аліментів в добровільному порядку, у зв'язку з чим, 08 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом ( а.с. 1-3 ).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено ( а.с. 80-82 ).

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 11 000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 08 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття ( там же ).

При цьому, на переконання апеляційного суду, місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 матеріальної допомоги в заявленому розмірі на утримання ОСОБА_6 не надає.

Окрім цього, при визначенні розміру аліментів, місцевий суд у повній мірі врахував викладене та положення ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України.

Відтак, судом, на переконання апеляційного суду, обґрунтовано зазначено, що з метою забезпечення належних умов для утримання та виховання їх спільної з позивачем доньки на певному рівні життя, враховуючи її найкращі інтереси, слід встановити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, в твердій грошовій сумі в розмірі 11 000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 08 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, ухвалюючи рішення за позовом, місцевий суд правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини, здійснив належну оцінку доказів, унаслідок чого обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

При цьому, ним ( апелянтом ) не надано жодних належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів на спростування встановленого розміру аліментів та на підтвердження неправомірності його визначення у відповідності до ст. 182 СК України.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 184 СК України, ст.ст. 36, 78, 81, 376 ЦПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

При цьому, посилання апелянта на те, що селищна рада вийшла за межі своїх повноважень встановлюючи актом обстеження факт проживання особи, на переконання апеляційного суду, не є належною підставою для задоволення апеляційних вимог, оскільки апелянт в самій скарзі не заперечує, що їх спільна дитина перебуває на утриманні матері та просить лише визначити інший розмір аліментів або спосіб їх стягнення.

Також, доводи щодо того, що судом стягнуто аліменти в розмірі, який перевищує 50% його щомісячного заробітку не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки визначений розмір не суперечить вимогам ст. 128 КЗпП України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач не надала жодних доказів щодо стягнення аліментів в розмірі 11 000 грн., не є підставою для скасування рішення, оскільки, місцевим судом, на переконання апеляційного суду та в силу викладеного, вірно визначено розмір аліментів.

Твердження апелянта, що він приймає участь в оплаті коштів за навчання доньки та перераховує грошові кошти на її особисту банківську карту, що підтверджується копією квитанцій ( а.с. 20, 21, 53-70, 71, 120, 121 ), не слугує підставою для задоволення апеляційних вимог, оскільки, вказані платежі є значно меншими, ніж визначений місцевим судом розмір аліментів.

Посилання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції помилково застосував положення ст. 184 СК України, враховуючи наявність постійного доходу, не відповідають дійсності, оскільки, положення ч. 3 ст. 181 СК України надають позивачу право обирати спосіб виконання відповідачем обов'язку утримувати дитину, в т.ч. визначати аліменти у частці від заробітку ( доходу ) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі.

Крім цього, на переконання апеляційного суду, доводи, апелянта про те, що на офіційній сторінці місцевого суду було опубліковано публікацію та фотографії про привітання працівників суду та голову суду з професійним святом позивачем, не свідчить про наявність підстав для відводу судді відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, оскільки вказані дії нею ( позивачем ) виконувалися, як посадовою особою - головою Васильківської районної радиКиївської області.

Будь-яких інших доказів у відповідності до ст.ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді ним ( апелянтом ) не надано.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що дитина проживає в м. Києві разом з бабусею, визначений розмір аліментів перевищує мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, він купує дитині одяг, взуття, іграшки, спортивний інвентар, техніку, позивач перешкоджає спілкуванню батька с дитиною, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не є правовою підставою для задоволення апеляційних вимог.

Окрім цього, посилання ОСОБА_1на те, що позивач перешкоджає спілкуванню батька с дитиною, з точки зору суду другої інстанції, до зазначеного предмету спору не відноситься, а тому не є обгрунтованою підставою для задоволення апеляційних вимог.

Доводи відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ( а.с. 126-131 ), зокрема, про те, що апелянт забезпечена людина, має стабільний високий дохід, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, апелянт не спростовує факт проживання дитини з нею, вона протягом всього часу перебування на посаді голови Васильківської ради приймала участь у привітаннях працівників різних бюджетних закладів так як це є частиною її посадових обов'язків, на переконання апеляційного суду, спростовують зазначені апелянтом обставини.

При цьому, апеляційний суд відповідно до положень ст. 127 ЦПК України вважає за необхідне продовжити строк для подачі цього відзиву, визначеного ухвалою Київського апеляційного суду від 28 січня 2019 року ( а.с. 112-113 ), оскільки вона не мала можливості вчасно його подати, що підтверджується наданими доказами, а саме: копією конверту, відстеженням поштових відправлень ( а.с. 132, 133 ).

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Я.С. Мельник

ОСОБА_7