Постанова

Іменем України

10 січня 2019 року

м. Київ

справа № 387/604/17

провадження № 61-37544св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженоювідповідальністю «Згода»,

представниквідповідача - Булахов ВікторДмитрович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргутовариства з обмеженою відповідальністю «Згода» на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області, у складі судді Майстра І. П., від 23 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області, у складі колегії суддів:

Черненко В. В., Авраменко Т. М., Голованя А. М., від 03 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» (далі - ТОВ «Згода») про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації права оренди.

Позовна заява мотивована тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,55 га, яка розташована на території Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку,кадастровий номер НОМЕР_1. У червні

2017 року позивачу стало відомо про те, що нібито між ним та ТОВ «Згода» був укладений договір оренди землі без дати, який зареєстрований 20 серпня 2010 року у Добровеличківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» за

№ 24.Зазначав, що волевиявлення на укладення зазначеного вище договору він не мав, вказаний договір не підписував, а тому вважає, що є підстави для визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі без номеру, зареєстрований 20 серпня 2010 року у Добровеличківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» за № 24, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Згода», на земельну ділянку площею 6,55 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на території Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області; скасувати державну реєстрацію права оренди на зазначену земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області

від 23 січня 2018 рокупозов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі без номера та дати, укладений між ОСОБА_4 та

ТОВ «Згода» щодо земельної ділянки площею 6,55 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на території Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, який зареєстрований 20 серпня 2010 року у Добровеличківськомурайонному відділі Кіровоградської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» за №24. Скасовано державну реєстрацію договору оренди землі без номеру та дати, укладеного між ОСОБА_4 та

ТОВ «Згода», яка вчинена 20 серпня 2010 у Добровеличківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» за № 24 щодо земельної ділянки площею 6,55 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на території Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно з висновком судової почеркознавчої експертизивід 26 грудня 2017 року

№ 733/734/17-2 підпис від імені ОСОБА_4 у договорі оренди землі

від 20 серпня 2010 року виконаний не самим ОСОБА_4, а іншою особою, отже волевиявлення позивача на укладення спірного договору з відповідачем не було вільним, а тому наявні підстави для визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації.

ПостановоюАпеляційного суду Кіровоградської області від 03 травня

2018 року апеляційну скаргуТОВ «Згода» залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірний договір оренди був підписаний позивачем. Апеляційний суд зауважив, що належність підпису особи у договорі оренди землі не може бути підтверджена поясненнями сторін та показами свідків.

У касаційній скарзі ТОВ «Згода» просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності та не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що про спірний договір він дізнався у червні 2017 року.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_4 просить залишити без задоволення касаційну скаргу ТОВ «Згода», а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиноюпершоюстатті 400 ЦПК Українипід час розглядусправи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційноїскаргиправильністьзастосування судом першоїабоапеляційноїінстанції норм матеріальногочипроцесуального права і не можевстановлюватиабо (та) вважатидоведенимиобставини, що не буливстановлені в рішеннічивідкинуті ним, вирішуватипитання про достовірністьабонедостовірність того чиіншогодоказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 6,55 га, яка розташована на території Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 30 липня 2008 року, з цільовим призначення для ведення сільськогосподарського виробництва (а. с. 6).

Відповідно до умов договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Згода», зареєстрованого у Добровеличківськомурайонному відділі Кіровоградської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» 20 серпня 2010 року за № 24, позивач надав відповідачу у строкове платне користування строком на 10 років земельну ділянку площею 6,55 га, яка розташована на території Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. За користування об'єктом оренди встановлена орендна плата у розмірі 3% від грошової оцінки, яку орендар має сплачувати у термін з 01 серпня по 31 грудня поточного року.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 26 грудня 2017 року № 733/734/17-27, складеного Кропивницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис, розташований у графі «Орендодавець ОСОБА_4.» у договорі оренди землі від 20 серпня

2010 року, укладеному між ОСОБА_4 та ТОВ «Згода», виконаний не самим ОСОБА_4, а іншою особою (а.с. 88-91).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 18, 20 ЗаконуУкраїни

«Про оренду землі», у редакції, що була чинною на час укладення оспорюваного правочину).

Згідно з частинамипершою - третьої, п'ятоюстатті 203 ЦК Українизмістправочину не можесуперечитицьому Кодексу, іншим актам цивільногозаконодавства, а такожінтересамдержави і суспільства, йогоморальнимзасадам. Особа, яка вчиняєправочин, повинна матинеобхіднийобсягцивільноїдієздатності. Волевиявленняучасникаправочинумає бути вільним і відповідатийоговнутрішнійволі. Правочинмає бути спрямований на реальненастанняправовихнаслідків, щообумовлені ним.

Відповідно до вимогчастинипершоїстатті 215 ЦК Українипідставоюнедійсностіправочину є недодержання в момент вчиненняправочину стороною (сторонами) вимог, яківстановленічастинамипершою - третьою, п'ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу.

Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі.

За змістом частини другої статті 207 ЦК України правочинвважається таким, щовчинений у письмовійформі, якщовінпідписаниййого стороною (сторонами).Правочин, якийвчиняєюридична особа, підписується особами, уповноваженими на цеїїустановчими документами, довіреністю, законом абоіншими актами цивільногозаконодавства.

Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи спір, суди, з дотриманням вимог статей 89, 263-264, 382 ЦПК Україниповно та всебічно з'ясувавши та встановивши обставини справи, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_4, оскільки позивачем доведено обставини, які свідчать, що договір оренди землі від 20 серпня 2010 року, укладений з ТОВ «Згода», підписаний не ним, а відповідач належних та допустимих доказів, які б спростували доводи позивача або підтвердили, що договір ОСОБА_4., не надав.

Відповідно до частинипершоїстатті261 ЦК Україниперебігпозовноїдавностіпочинаєтьсявід дня, коли особа довідаласяабо могла довідатися про порушеннясвого права або про особу, яка його порушила.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач звернувся до суду у межах строків позовної давності, оскільки довів, що дізнався про порушене право у червні 2017 року. Відповідач зазначеного не спростував та не надав належних та допустимих доказів на підтвердження отримання позивачем примірника спірного договору оренди землі та орендної плати за користування земельною ділянкою.

Висновкисудів першої та апеляційної інстанцій відповідаютьобставинамсправи, яківстановленівідповідно до вимогпроцесуального закону, а такожузгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першоїсудової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Згода»залишити без задоволення.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області

від 23 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 травня 2018 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта