Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3647/19
Провадження № 2/711/1522/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П.

за участю представника позивача

адвоката Руденко Ю.В.

представника відповідача

за довіреністю Михно Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Черкаської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , Черкаської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є його рідним батьком. Після смерті батька відкрилася спадщина, у тому числі на спадкове майно, яке складається з автомобіля марки ВАЗ, моделі 2105, 1982 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказаний вище автомобіль належав померлому на праві власності та був за ним зареєстрований з 22.05.2003.

Крім того, вказує, що він вважає себе таким, що прийняв спадщину після смерті батька, оскільки постійно з ним проживав на час відкриття спадщини. Даний факт підтверджується листом квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква від 17.12.2018, в якому зазначено, що відповідно запису будинкової книги військової частини НОМЕР_2 , місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.03.1995 зі складом сім?ї 2 особи (він та його син - ОСОБА_1 , 1981 р. н.).

Вважаючи себе єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину він (позивач) звернувся до Першої черкаської державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадкових прав після смерті свого батька. За результатами розгляду заяви, листом від 04.12.2018 йому повідомлено, що заяви про прийняття чи відмову від спадщини у Першій черкаській державній нотаріальній конторі не зареєстровано. Внаслідок чого, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , протягом 6-місячного терміну, який надається для прийняття чи відмови від спадщини, заведена нотаріальною конторою не була.

До того ж, відповідно до підпункту 4.15 п.4 глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Оскільки у позивача відсутнє свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу спадкодавця, у нотаріуса не було правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину. Відсутність правовстановлюючого документу пояснюється тим, що внаслідок пожежі він був знищений.

Враховуючи зазначене вище, позивач просить суд, - визнати за ним ( ОСОБА_1 ) право власності у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 на автомобіль марки ВАЗ, моделі 2105, 1982 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2019, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Шипович Владислав Вікторович, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/3647/19 (а.с. 19).

Між тим, 14.05.2019 Розпорядженням керівника апарату Придніпровського районного суду м. Черкаси № 99 зобов`язано, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначити повторний автоматизований розподіл судової справи № 711/3647/19 (а.с. 22).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2019, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/3647/19 (а.с. 23).

Ухвалою суду від 20.05.2019 вказану цивільну справу прийнято, відкрито провадження та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. До того ж, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи (а.с. 25).

На виконання вимог ст. 178 ЦПК України, представником відповідача Черкаської міської ради за довіреністю Михно Р.М. надано до суду письмовий відзив на позовну заяву та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову. Просить у задоволенні позову відмовити, оскільки Черкаською міською радою жодним чином не порушено прав та законних інтересів позивача, а також позивачем у позовній заяві не наведено підстав, які б вказували на порушення його прав, свобод чи інтересів Черкаською міською радою (а.с. 40-43).
Крім того, ухвалою суду від 08.10.2019 залучено до участі у розгляді справи в якості співвідповідача ОСОБА_3 . Підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с. 64).

У судовому засіданні представниця позивача ОСОБА_1 - адвокат Руденко Ю.В. позовні вимоги, викладені у позовній заяві підтримала повністю та просила задовольнити у повному обсязі. Судовий збір просила залишити за позивачем.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з?явився, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з?явилася, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. 01.10.2019 надала до суд заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову не заперечувала, відзив на позов не подано.
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з?явився, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 08.10.2019 надав до суд заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечував.
У судовому засіданні представник відповідача Черкаської міської ради за довіреністю Михно Р.М. заперечував проти задоволення позовних вимог до Черкаської міської ради на підставі обґрунтування, викладеного у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення учасників справи, враховуючи думку відповідачів, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 29.08.1981 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що 14.02.2018 Баранівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області складено відповідний актовий запис № 64 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 ).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, у тому числі на спадкове майно, яке складається з автомобіля марки ВАЗ, моделі 2105, 1982 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав померлому ОСОБА_4 на праві власності та був за ним зареєстрований з 22.05.2003, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовного зареєстрованих транспортних засобів від 28.01.2019 (а.с. 13 зв.).

З матеріалів справи вбачається, що до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 входили: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

До того ж, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі не перебував. Як вбачається із Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 27.01.1999, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Соснівської районної Ради народних депутатів м. Черкаси зроблено запис за № 66.

Відповідно до відомостей квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква від 14.11.2018 № 2965/02-14, місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.03.1995 зі складом сім?ї 2 особи: він - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований з 01.03.1995), син ОСОБА_1 , 1981 року народження (зареєстрований з 08.07.2011 по 27.08.2018).

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих ТЗ, що наданий головним спеціалістом відділу ОРЕР в ВСГ РСЦ МВС в Черкаській області Онищенко С.В. від 28.01.2019р., за ОСОБА_4 зареєстрований транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 2105, легковий седан-В, 1982р. випуску з 22.05.2003 року. На час розгляду справи встановити правовстановлюючий документ не представилось за можливе.

Таким чином, судом встановлено, що за приписами ст. 1268 ЦК України, син - ОСОБА_1 , 1981 року народження (спадкоємець) прийняв спадщину, оскільки проживав на момент смерті із спадкодавцем однією сім?єю, що підтверджується відомостями, які надані квартирно-експлуатаційним відділом міста Біла Церква від 14.11.2018 № 2965/02-14 (а.с. 11). Крім того, дані обставини не заперечуються відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Між тим, як вбачається з листа Першої черкаської державної нотаріальної контори від 04.12.2018 № 3194/02-14 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 , з приводу порядку оформлення спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , - заяви про прийняття спадщини чи відмову від спадщини у Першій черкаській державній нотаріальній конторі не зареєстровано. Внаслідок чого спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , протягом 6-місячного терміну, який надається для прийняття чи відмови від спадщини, заведена нотаріальною конторою не була. Крім того, ОСОБА_1 не долучено до вказаної вище заяви про оформлення спадкових прав правовстановлюючого документа на автомобіль, який належав померлому ОСОБА_4 . Таким чином, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України)

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов?язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як передбачено статтею392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності.
Відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача.
Крім того, п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною другою ст. 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім того, частиною першою ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

До того ж, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз?яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз?яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Як зазначалося вище, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний вище автомобіль, в зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, доводи позивача під час розгляду справи знайшли своє підтвердження і підлягають захисту. При цьому, суд враховує норми ст. 5 ЦПК України, за якими визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Крім того, згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» в частині, що не суперечить нормам чинного цивільного процесуального законодавства, у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред?явлено позов, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача. Після залучення співвідповідача, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до роз?яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Під час розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 , як бувша дружина померлого ОСОБА_4 , визнала позовні вимоги повністю. Крім того, не будучи спадкоємцем після смерті останнього, не заявила претензії щодо визнання майна автомобіля ВАЗ 2105, спільним сумісним майном подружжя. Також, інший відповідач ОСОБА_3 , як спадкоємець померлого ОСОБА_4 , теж визнав позовні вимоги, зазначивши, що він не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і таких намірів немає; на майно померлого не претендує. В даному випадку, визнання відповідачами позову, враховуючи норми ст. 206 ЦПК України, не суперечить закону та не порушує права та інтереси учасників справи.
Таким чином, в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.
Що стосується задоволення позовних вимог до відповідача Черкаської міської ради, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки територіальна громада, яку представляє Черкаська міська рада може відповідача за пред`явленими до неї позовними вимогами за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, а в даному випадку такі спадкоємці є і вони позовні вимоги визнали в повному обсязі.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог.

Під час розгляду справи представницею позивача заявлено, що судові витрати, понесені у зв?язку з подачею до суду даного позову в розмірі 768 грн. 40 коп., позивач залишає за собою, а тому відсутні підстави для стягнення їх з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 15, 16, 328, 368, 372, 384, 1216-1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (код НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №64) ОСОБА_4 на автомобіль марки ВАЗ 2105, 1982 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 19.11.2019.

Головуючий: С. М. Позарецька