Провадження № 2/161/4497/19
У Х В А Л А

25 листопада 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Присяжнюк Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Грибан Ж.В., про забезпечення позову у справі №161/19613/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики удаваним,

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2019 року на адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики від 07.06.2017 року удаваним, так як він приховує договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 , укладений між сторонами.

Разом з тим, 22 листопада 2019 року на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа №161/1218/19, виданого 22.05.2019 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області в межах справи №161/1218/19. Заява мотивована тим, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.05.2019 р. у справі №161/1218/19 з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість на підставі договору позики від 07.06.2017 року у розмірі 4 000 доларів США та 843,84 доларів США 20% річних. На виконання рішення було видано виконавчий лист, на підставці якого відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду. Вказує, що 06.08.2019 року державним виконавцем було винесену постанову про арешт коштів боржника та на даний час вчиняються виконавчі дії щодо звернення стягнення на майно боржника, зокрема квартиру.

В порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони не викликалися.

Розглянувши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що вона не підлягає до задоволення, з таких підстав.

У ст.124 Конституції визначено принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК види забезпечення позову мають бути сумірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Визначений ст.152 ЦПК перелік видів забезпечення позову не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані інші його види.

Позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення держвиконавцю стягнення на підставі виконавчого документу.

Суд зауважує, що в ст.11 Закону «Про виконавче провадження» визначені права та обов`язки державного виконавця. За змістом цієї норми, держвиконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного й повного виконання рішення, зазначеного в документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

А тому застосування такого виду забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа по суті є зупиненням виконання рішення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Грибан Ж.В., про забезпечення позову у справі №161/19613/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики удаваним.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк