Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2440/18
Провадження № 2/553/232/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.11.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Новака Ю.Д.,

при секретарі - Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення.

18 грудня 2018 року судом прийнята до розгляду зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, встановлення графіку побачень.

15 квітня 2019 року судом постановлена ухвала про залишення первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення без розгляду за заявою позивача.

10 червня 2019 року судом постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач за зустрічним позовом та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні позивача із сином, реалізації батьківських прав та несення відповідних обов`язків, шляхом встановлення наступного графіку побачень із сином ОСОБА_3 без присутності матері ОСОБА_2 : - перший та третій понеділок кожного місяця з 13.00 до 20.00 години; друга та четверта середа кожного місяця з 13.00 до 20.00 години; кожної п`ятниці з 17 години до 9 години неділі за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , без обмеження місця прогулянок та відпочинку, з можливістю поїздки до рідних та близьких дитини, в тому числі дідуся та хрещеної матері; -кожен день народження дитини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12.00 до 18.00 години; -кожні шкільні канікули дитини посеред навчального року не менше 7 діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України; -кожні літні шкільні канікули дитини не менше 30 діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України. Також пояснили, що 21 червня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб в якому народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На протязі часу з 2011 по 2018 роки шлюбні відносини погіршилися в результаті чого 04 червня 2018 року ОСОБА_1 подав позов до суду про розірвання шлюбу. З весни 2018 року ОСОБА_2 почала перешкоджати ОСОБА_1 в спілкуванні з сином. ОСОБА_1 уникає спілкування зі своїм сином в присутності ОСОБА_2 тому, що зазвичай таке спілкування переростало в лайки, яким був свідок син. ОСОБА_1 впевнений в тому, що дитина не повинна бачити і чути як сваряться його батьки. Тому ОСОБА_1 просив ОСОБА_2 надати йому можливість повноцінно спілкуватись зі своїм сином без її присутності, на що зазвичай отримував відмову. ОСОБА_1 відвідував батьківські збори в школі №20 , в якій в 2017-2018 роках навчався син в першому класі. 11 липня 2018 року за відсутності ОСОБА_1 і не попередивши його ОСОБА_2 за допомогою сторонніх осіб вивезла з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де сторони мешкали на той момент утрьох, всю великогабаритну побутову техніку, телевізор, комп`ютер з монітором та інше майно. ОСОБА_1 не перешкоджав і не перешкоджає на сьогоднішній день своєму синові в праві проживання в його особистій квартирі, яка придбана в 2009 році, тобто до знайомства з позивачкою. ОСОБА_2 проживає разом з сином за адресою АДРЕСА_3 з 2018 року. Ця квартира належить їй на праві особистої власності.

Із моменту припинення спільного проживання у 2018 році ОСОБА_2 не дає ОСОБА_1 можливості безперешкодно спілкуватися з сином. ОСОБА_2 самостійно, без відома та згоди батька перевела сина до іншої школи, про це ОСОБА_1 довідався лише 03 вересня 2018 року, коли прийшов на перший дзвоник до школи №20 , де навчався син та не зустрів там його. ОСОБА_1 постфактум дізнався, що ОСОБА_2 перевела сина до школи № 5 , познайомився з його вчителем і майже кожної неділі зустрічається з нею і розпитує про життя сина в класі.

Для досудового вирішення спірної ситуації ОСОБА_1 звернувся до служби у справах дітей із заявою про встановлення порядку участі у вихованні сина.

27 листопада 2018 року рішенням Київської районної в м. Полтаві ради на підставі заяви ОСОБА_1 було постановлено визначити йому участь у вихованні сина таким способом: перша та третя неділя кожного місяця з 9.00 до 18.00; другий та четвертий понеділок кожного місяця з 13.00 до 18.00; перший та третій вівторок кожного місяця з 13.00 до 18.00. Без присутності матері, з дотриманням графіку відвідування дитиною гуртків та з врахуванням бажання дитини бачитися з батьком. Покладено на батька обов`язок забирати і приводити дитину до її постійного місця проживання та нести повну відповідальність за життя та здоров`я малолітнього.

Під час вирішення питання про можливість перебування сина у помешканні ОСОБА_1 були досліджені умови проживання та складено Акт від 24 жовтня 2018 року, згідно якого умови проживання є задовільними, відповідають санітарним вимогам, а також в наявності для дитини ліжко, стіл для навчання, у наявності дитяча розвиваюча література.

Окрім цього, ОСОБА_1 повідомив, що рішення служби у справах дітей не виконується ОСОБА_2 в повному обсязі. На теперішній час він має можливість періодично спілкуватися із сином, привозити та відвозити зі школи, проводити спільно час, але лише з дозволу ОСОБА_2 та без можливості спільної ночівлі або виїзду на відпочинок.

Представник позивача за зустрічним позовом наголошував на тому, що між сторонами склалися конфліктні відносини, тому спілкування батька із дитиною у присутності матері буде суперечити інтересам дитини. Наполягав на тому, що батько має рівні із матір`ю права на участь у вихованні сина, тому рішення служби у справах дітей неправомірно обмежує права батька, що шкодить інтересам дитини.

Відповідач за зустрічним позовом заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та вказала, що фактично проживала разом із сином і ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 з моменту його народження та до припинення шлюбних відносин у 2018 році. ОСОБА_1 не спілкувався з сином як вигнав їх із квартири. Зазначає, що в своїй позовній заяві на розлучення ОСОБА_1 власноручно вказав про те, що після розірвання шлюбу спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 буде проживати з матір`ю - ОСОБА_2 . Наголошує на тому, що в період сумісного проживання зі ОСОБА_1 він не приймав взагалі ніякої участі у житті сина. В період сумісного проживання зі ОСОБА_1 , він постійно дивився жорстокі фільми, зі знущаннями. Вона постійно оберігала сина від негативного впливу батька. Просила ОСОБА_1 почитати синові книжки, які постійно брала в дитячій обласній бібліотеці і в дитячій бібліотеці на пров. Ломаному в м. Полтаві, але у відповідь було ігнорування потреб власного сина. Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що ОСОБА_1 ніколи не гуляв із сином на дитячих майданчиках, не водив його до музеїв, до лялькового театру і на дитячі вистави театру ім. Гоголя, його це не цікавило. Повністю життям сина займалася вона самостійно. Водила сина до басейну та дитячу поліклініку. Відводила до школи і забирала зі школи завжди самостійно. Приходила в школу на дитячі свята, фотографувала дітей, знімала відео, супроводжувала клас на святкові заходи. Чотири місяці ОСОБА_1 не віддавав медичну карточку сина до дитячої поліклініки. Відповідач за зустрічним позовом повідомила, що заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та вважає, що у позивача за зустрічним позовом відсутні перешкоди у спілкуванні із сином. Після закриття підготовчого провадження, відповідачем за зустрічним позовом надано до суду витяг з психологічного консультування ОСОБА_3 без номеру та без дати. Вказаний витяг долучений до матеріалів справи, але відповідачу за зустрічним позовом було роз`яснено, що потрібно обгрунтувати поважні підстави не подання цього документу на стадії підготовчого провадження, а також надати повний висновок психологічного консультування, а не витяг з нього. Проте, відповідачем за зустрічним позовом цього зроблено не було, що позбавляє суд можливості врахувати вказаний документ під час постановлення рішення.

Представник третьої особи по справі при вирішенні даного позову покладався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі документи, вирішуючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_3 спільно проживали у квартирі позивача за зустрічним позовом у період з 2011 по 2018 рік. Після припинення шлюбно-сімейних відносин, син залишився проживати разом із матір`ю у її квартирі. Між сторонами склалися особисті неприязні відносини, які вбачаються як з відзиву на зустрічну позовну заяву, так і з пояснень сторін даних у судових засіданнях. У сторін є претензії одне до одного пов`язані із припиненням шлюбно-сімейних відносин, а також у ОСОБА_2 майнові вимоги, які перебувають на розгляді в іншому суді.

Відповідач за зустрічним позовом не визнає права ОСОБА_1 як батька на безперешкодне спілкування із сином та участь в його вихованні. Основний аргумент відповідача за зустрічним позовом проти задоволення позовних вимог полягає у тому, що спілкування батька із сином без присутності матері та за наявності іншої особи жіночої статі, яку ОСОБА_4 називає «коханкою» ОСОБА_1 шкодить інтересам дитини. Із цих же підстав ОСОБА_4 категорично заперечує проти того, щоб син ночував разом із батьком. Поведінку позивача за зустрічним позовом у період спільного проживання ОСОБА_2 охарактеризувала як неналежну у судовому засіданні 16 жовтня 2019 року. Загалом, відповідач за зустрічним позовом наголошує на невиконанні ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків під час спільного проживання та після його припинення. При цьому, до суду не надано жодного доказу того, що ОСОБА_1 вчиняє або вчиняв дії на шкоду інтересам сина ОСОБА_3 . Як повідомила ОСОБА_2 , зобов`язання зі сплати аліментів та додаткових витрат на дитини згідно судових рішень ОСОБА_1 виконує, заборгованість відсутня.

ОСОБА_1 просив суд надати можливість вільного спілкування із сином за встановленим графіком та без присутності матері, оскільки він бажає реалізовувати свої батьківські права саме у такий спосіб і це не буде шкодити інтересам дитини.

Вирішуючи даний спір, суд виходить із того, що першочергово має бути забезпечено якнайкращі інтереси дитини. Право дитини на безперешкодне спілкування із обома батьками, незалежно від того з ким проживає дитина, може бути обмежено лише у встановлених законом випадках, які по даній справі судом не встановлені.

Батьки мають рівні права на участь у вихованні дитини, спілкуванні та проведенні разом дозвілля.

Рішення Київської районної в м. Полтаві ради від 27 листопада 2018 року про встановлення ОСОБА_1 графіку побачень із сином без присутності матері підтверджує відсутність підстав для обмеження вільного спілкування сина із батьком, але не зобов`язує суд погоджуватися із цим рішенням.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У матеріалах справи наявні відомості про гуртки та секції, які відвідує дитина. При цьому, до суду не надано доказів того, що позивач за зустрічним позовом не має змоги забезпечити відвідування сином таких гуртків та секцій під час спільного проведення часу. До того ж, сторони підтвердили в судовому засіданні, що ОСОБА_1 має у володінні власний автомобіль та періодично зустрічається із сином та проводить із ним час без присутності матері.

Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Із рішення Київської районної в м. Полтаві ради від 27 листопада 2018 року не вбачається підстав для обмеження прав ОСОБА_1 на безперешкодні зустрічі із сином, у тому числі в період канікул, день народження дитини та з можливістю спільного відпочинку, в тому числі ночівлю із батьком.

Згідно зі ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Суд, при вирішенні питання щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, враховує відсутність негативних відомостей про ОСОБА_1 , вік дитини, а також бажання батька на спілкування з дитиною та вважає, що запропонований позивачем спосіб його участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини відповідає його інтересам та можливості позивача здійснювати свої обов`язки та права, але повинен бути обмежений для забезпечення дотримання прав матері та інтересів дитини, яка на теперішній час мешкає разом із відповідачем за зустрічним позовом.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.142 Сімейного кодексу України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 51 Конституції України гарантовано кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до статті 7 Сімейного кодексу України рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин.

Права матері на виховання та участь у житті дитини є такими самими, як і права батька дитини. Жодні дискримінаційні прояви чи обмеження, пов`язані зі статтю, не повинні бути застосовані, оскільки суперечать інтересам дитини на виховання обома батьками. Презумпція на користь матері у питаннях проживання та виховання дитини відсутня і на цьому наголошує Велика Палата Верховного суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року по справі № 402/428/16-ц зробила висновок, що чинною для України є Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року (надалі- Конвенція). Згідно з положеннями ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Наведені положення узгоджуються з нормами Конституції та законів України. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частин 1-2 статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Верховний суд у постанові від 18 березня 2019 року по справі № 215/4452/16-ц зазначив, що презумпція на користь матері в справах щодо дітей не підтверджується на рівні ООН, не відповідає позиції Ради Європи та не випливає з Декларації або прецедентної практики Європейського суду з прав людини. У даній постанові здійснено посилання на рішення ЄСПЛ в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року, де Суд наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини (аналогічні висновки містять рішення у справах «Цаунеґґер проти Німеччини», «М.Л. проти Великобританії» та ін.).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позиція відповідача за зустрічним позовом не ґрунтується на законі та суперечить інтересам малолітнього ОСОБА_3 , тому позовні вимоги про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні із сином, реалізації батьківських прав та несення відповідних обов`язків, шляхом встановлення графіку побачень із сином ОСОБА_3 без присутності матері ОСОБА_2 слід задовольнити частково.

З урахуванням відомостей про спільне проживання батька разом із дитиною від моменту народження та до 2018 року, беручи до уваги розпорядок дня дитини, з урахуванням її віку та з метою забезпечення збалансованого дотримання прав обох батьків і врахування інтересів самої дитини, суд приходить до висновку, що позивачу за зустрічним позовом можливо встановити наступний графік зустрічей із сином:

- перший та третій понеділок кожного місяця з 13.00 до 20.00 години; друга та четверта середа кожного місяця з 13.00 до 20.00 години; перша та третя п`ятниця кожного місяця з 17 години до 10 години неділі за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 , без обмеження місця прогулянок та відпочинку, з можливістю поїздки до рідних та близьких дитини по території України;

- кожен день народження дитини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12.00 до 16.00 години;

- кожні зимні шкільні канікули дитини посеред навчального року 8 діб за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 , без обмеження місця прогулянок та відпочинку, з можливістю поїздки до рідних та близьких дитини по території України;

- кожні літні шкільні канікули дитини з 23 червня по 02 липня, з 01 серпня по 10 серпня за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 , без обмеження місця прогулянок та відпочинку, з можливістю поїздки до рідних та близьких дитини по території України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 141, 142, 150, 159 СК України, ст.ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та спілкуванні із сином, реалізації батьківських прав та несенні відповідних обов`язків, шляхом встановлення наступного графіку побачень із сином ОСОБА_3 без присутності матері ОСОБА_2 :

- перший та третій понеділок кожного місяця з 13.00 до 20.00 години; друга та четверта середа кожного місяця з 13.00 до 20.00 години; перша, та третя п`ятниця кожного місяця з 17 години до 10 години неділі за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 , без обмеження місця прогулянок та відпочинку, з можливістю поїздки до рідних та близьких дитини по території України;

- кожен день народження дитини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12.00 до 16.00 години;

- кожні зимні шкільні канікули дитини посеред навчального року 8 діб за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 , без обмеження місця прогулянок та відпочинку, з можливістю поїздку до рідних та близьких дитини по території України;

- кожні літні шкільні канікули дитини з 23 червня по 02 липня, з 01 серпня по 10 серпня за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 , без обмеження місця прогулянок та відпочинку, з можливістю поїздки до рідних та близьких дитини по території України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 02.12.2019 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЮ. Д. Новак