Провадження №2/760/6285/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Оксюти Т.Г.

при секретарі - Лазарець І.М.

за участю представника позивача Шульги Н.А.

представника відповідача АТ «Укрзалізниця» Коротуна О.М.

представника відповідача КМ України Польця Д.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця», Кабінету Міністрів України про визнання незаконними та скасування рішень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває зазначена справа.

04.11.2019 року, через канцелярію суду, від представника відповідача АТ «Українська залізниця» надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що даний спір є корпоративним та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Представник позивача заперечувала проти закриття провадження у справі.

Представник відповідача АТ «Українська залізниця» підтримав подане клопотання з підстав викладених у ньому.

Представник Кабінету Міністрів України в судовому засіданні просив закрити провадження у справі.

Суд, вислухавши думку представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №735 «Питання акціонерного товариства «Українська залізниця» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року №938 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця», затверджено Статут акціонерного товариства «Українська залізниця».

АТ «Українська залізниця» є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до п. 4 Статуту, тип товариства - приватне акціонерне товариства.

Управління товариством здійснюють його органи, якими відповідно до положень п. 54 Статуту АТ «Укрзалізниця» є загальні збори; наглядова рада; правління; ревізійна комісія.

Відповідно до п. 87 Статуту Товариства, колегіальним виконавчим органом товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю, є правління.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №815 від 07.10.2015 року «Про деякі питання правління публічного акціонерного товариства Українська залізниця» позивач ОСОБА_1 став членом правління АТ «Українська залізниця».

23.08.2016 року з позивачем, як членом правління АТ «Українська залізниця» був укладений контракт.

Цей контракт є особливою формою строкового трудового договору.

На підставі контракту виникають трудові відносини між Членом Правління та Товариством.

За цим контрактом Член Правління зобов`язався безпосередньо та через адміністрацію публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» здійснювати поточне управління Товариством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за Товариством державного майна та майна, що не ввійшло до статутного капіталу.

Рішенням наглядової ради АТ «Укрзалізниця» від 05.04.2019 року, оформлене протоколом №А-10/7-19 ком.т., було вирішено відсторонити ОСОБА_1 з 19 години 00 хвилин 05 квітня 2019 року від здійснення ним повноважень члена правління АТ «Укрзалізниця» зі збереженням заробітної плати.

Позивач звертаючись з даним позовом в порядку цивільного судочинства посилався на те, що відсторонення позивача від виконання обов`язків члена правління було проведено з порушенням трудового законодавства, Закону України «Про акціонерні товариства», статуту товариства, на що слід зазначити наступне.

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України). У товариствах, в яких законом передбачено утворення виконавчого органу, здійснення управлінської діяльності покладено на нього.

Нормами Цивільного кодексу України (статті 99, 145, 147, 159, 161), Господарського кодексу України (стаття 89), Закону України «Про господарські товариства» (статті 47, 62, 63), Закону України «Про акціонерні товариства» (статті 52, 58, 59, 60, 61) визначено, що виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов`язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Керівник та інші члени виконавчого органу, здійснюючи управління товариством у межах правил, встановлених статутними документами, зобов`язані діяти виключно в інтересах товариства та його учасників.

За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою 3 статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) як вищого органу управління товариством або, як зазначено у частині п`ятій статті 58 Закону України «Про акціонерні товариства», укладення з членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.

Усунення членів виконавчого органу товариства від виконання обов`язків або відсторонення голови виконавчого органу товариства від виконання повноважень за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від відсторонення працівника від роботи на підставі статті 46 Кодексу законів про працю України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства відсторонити члена виконавчого органу від виконання ним обов`язків міститься не в приписах Кодексу законів про працю України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання нормами трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку з цим відсторонення відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати членом його виконавчого органу повноважень у сфері управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлено специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Зважаючи на це, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права, зокрема в аспекті ст. 46 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Конституційний Суд України у Pішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом просить визнати незаконним рішення наглядової ради про усунення (відсторонення) його від виконання повноважень, тобто щодо порушення права учасника на управління товариством, прийняття управлінських рішень, а не його трудових прав, а відтак вказаний спір є корпоративним.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вказаний спір є корпоративним та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №145/1885/15-ц та від 10.04.2019 року у справі №510/456/17.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця», Кабінету Міністрів України про визнання незаконними та скасування рішень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Роз`яснити позивачу право на звернення з даними вимогами в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня наступного після її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя