ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/711/19

Головуючий у першій інстанції - Іващенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1388/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 липня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 42 087,20 грн за кредитним договором № б/н від 27.10.2011 та судові витрати у розмірі 1 921 грн.

Позов обґрунтовувало тим, що ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 27.10.2011, згідно якої отримала кредит у розмірі 3 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідачка в порушення умов кредитного договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконала та не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованості за договором, у зв`язку з чим, станом на 31.03.2019 виникла заборгованість у розмірі 42 087,20 грн, яка складається з:

0,00 грн - заборгованість за тілом кредиту;

4 180,46 - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками;

32 376,40 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

3 050 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн;

500 грн - штраф (фіксована частина);

1 980,34 грн - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23.07.2019 у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження письмових доказів та дійсних обставин справи, незаконність та необґрунтованість.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що районний суд, встановивши факт того, що Банк надав відповідачці кредит, а відповідачка його не повернула, зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Зазначає, що до суду першої інстанції було надано розрахунок заборгованості, який є належним та допустимим доказом на підтвердження факту та розміру заборгованості за кредитним договором, з якого вбачається, що відповідачка дійсно отримала грошові кошти та неналежним чином виконувала зобов`язання по сплаті заборгованості, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом і подальшого звернення до суду.

Наголошує, що районний суд неналежним чином вивчив надані документи та не взяв до уваги погоджену сторонами та підписану відповідачкою довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію Верховного суду, висловлену у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, виходив з того, що оскільки заборгованість за тілом кредиту дорівнює 0,00 грн, то відсутні правові підстави для задоволення позову.

Однак таких висновків районний суд дійшов із порушенням норм процесуального права, зважаючи на таке.

Судом у справі встановлено, що 27.10.2011 ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій у розділі «ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку, виявляю бажання оформити на своє ім`я» проставлено відмітки у графах «платіжна картка кредитка «Універсальна» та «пенсійна картка» (а.с. 11).

Також в цей день ОСОБА_1 було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN2212 (а.с. 12).

24.04.2019 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_1 на його користь заборгованості у розмірі 42 087,20 грн за кредитним договором № б/н від 27.10.2011.

За інформацією виконавчого комітету Грем`яцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 04.05.2019 № 02-20/161, наданої на запит районного суду, у виконкомі Грем`яцької сільської ради 14.09.2016 за а/з №17 зареєстрована смерть громадянки ОСОБА_1 (а.с. 39-40).

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07.05.2019 у даній справі відкрито провадження.

Згідно копії актового запису про смерть № 17 від 14.09.2016, що надана на запит апеляційного суду, ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що видано свідоцтво серії НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З аналізу п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України вбачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини.

У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У ст. 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки.

Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом.

Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом.

Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства.

Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

За змістом ч. 1 ст. 42, ст. 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

У ст. 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частиною першою ст. 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Системний аналіз вказаних норм права, а також положень ч. 1, 2, 4 ст. 25, ч. 1 ст. 26 ЦК України та ч. 2 ст. 48 ЦПК України, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач - фізична особа у справі має бути живим, мати цивільну процесуальну правосуб`єктність. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

При цьому норма ст. 255 ЦПК України є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених п. 1-8 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.

Вказаний висновок узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.06.2019 у справі № 185/998/16-ц.

Апеляційним судом встановлено, що на час пред`явлення до суду АТ КБ «ПриватБанк» позову відповідачка ОСОБА_1 померла.

Таким чином, суд першої інстанції не повинен був відкривати провадження у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк», яке звернулося до суду з позовом до померлої особи. А, відкривши провадження у справі, суд мав його закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки чинним цивільним процесуальним законом не передбачено судового врегулювання спору з особою, яка на час звернення до суду померла.

На вищевказані норми процесуального права суд першої інстанції уваги не звернув та помилково розглянув справу по суті з порушенням вказаних норм процесуального права, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 377 ЦПК України є підставою для скасування заочного рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23.07.2019 із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 367, 374, 377 ч. 1, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 липня 2019 року - скасувати, провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Судді: