Провадження №: 4-с/752/14/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 на дії Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, -

в с т а н о в и в:

у вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніка В.В. про визнання неправомірною, скасування постанови про арешт майна боржника за виконавчим провадженням № 54143097 від 10.08.2017 року та зняття арешту.

Скаргу мотивувала тим, що 17.05.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 752/11822/15-ц про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування понесених нею судових витрат по сплаті судового збору 620,00 грн.

19.06.2017 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніком В.В. на підставі даного виконавчого листа за заявою стягувача у відповідності до положень ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито ВП № 54143097.

10.08.2017 року на підставі ст. ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» з формулюванням, що боржник не виконує рішення суду, винесено оскаржувану постанову, котрою на все майно, що належить їй, накладено арешт в межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів.

Копію вказаної постанови нею було отримано15.09.2017 року.

Зауважила, що вказана постанова є неправомірною, оскільки в порушення вимог Закону України Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було порушено порядок накладення арешту, останнім не було перевірено взагалі наявність будь-якого майна у неї. Крім того, вказана постанова не відповідає формі і змісту, визначених п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніка В.В. (т. 2, т. 5 а.с. 104-106), у якій з урахуванням уточнень просила визнати вимогу № 2472 від 17.10.2017 року старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича у виконавчому провадженні № 541144813, протиправною та скасувати її.

Свої вимоги мотивувала тим, що 17.05.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 752/11822/15-ц про зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 за власний кошт відновити знищені ними межові знаки по перенесенню земельної ділянки в натурі на місцевості.

19.06.2017 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніком В.В. на підставі даного виконавчого листа за заявою стягувача у відповідності до положень ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито ВП № 54144813.

В рамках даного виконавчого провадження 17.10.2017 року державним виконавцем було винесено вимогу № 2472, якою ОСОБА_2 зобов'язано за власний кошт відновити знищені нею межові знаки по перенесенню земельної ділянки в натурі на місцевості та встановлено строк для виконання - до 20.10.2017 року.

Вказана вимога була отримана нею лише 19.10.2017 року, що само по собі унеможливило її виконання, тим самим порушивши її права та законні інтереси. Крім того, зазначила про те, що остання не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніка В.В. (т. 3), у якій просила визнати вимогу № 2471 від 17.10.2017 року старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича у виконавчому провадженні № 54143544, протиправною та скасувати її.

Свої вимоги мотивувала тим, що 17.05.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 752/11822/15-ц про зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою площею 0, 0453 га в АДРЕСА_1, виділеної їй в користування на підставі Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2010 року по справі № 2-3275/09 у відповідності до варіанту № 1 судової будівельно-технічної експертизи Київського НДІСЕ під № 3147 від 22.08.2008 року і зокрема: не чинити їй перешкоди у встановленні паркану між земельними ділянками співвласників; звільнити земельну ділянку, виділену ОСОБА_4 за рішенням суду від свого майна та сміття.

16.06.2017 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніком В.В. на підставі даного виконавчого листа за заявою стягувача у відповідності до положень ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито ВП № 54143544.

В рамках даного виконавчого провадження 17.10.2017 року державним виконавцем було винесено вимогу № 2471, якою ОСОБА_2 зобов'язано не чинити ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою площею 0, 0453 га в АДРЕСА_1, виділеної їй в користування на підставі Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2010 року по справі № 2-3275/09 у відповідності до варіанту № 1 судової будівельно-технічної експертизи Київського НДІСЕ під № 3147 від 22.08.2008 року і зокрема: не чинити їй перешкоди у встановленні паркану між земельними ділянками співвласників; звільнити земельну ділянку, виділену ОСОБА_4 за рішенням суду від свого майна та сміття, та встановлено строк для виконання - до 20.10.2017 року.

Вказана вимога була отримана нею лише 19.10.2017 року, що само по собі унеможливило її виконання, тим самим порушивши її права та законні інтереси. Крім того, зазначила про те, що остання не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніка В.В. (т. 4), у якій просила визнати вимогу № 2474 від 17.10.2017 року старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича у виконавчому провадженні № 54143097, протиправною та скасувати її.

Свої вимоги мотивувала тим, що 17.05.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 752/11822/15-ц 17.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування понесених нею судових витрат по сплаті судового збору 620,00 грн.

19.06.2017 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніком В.В. на підставі даного виконавчого листа за заявою стягувача у відповідності до положень ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито ВП № 54143097.

В рамках даного виконавчого провадження 17.10.2017 року державним виконавцем було винесено вимогу № 2474, якою ОСОБА_2 зобов'язано сплати на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 620,00 грн., та встановлено строк для виконання - до 18.10.2017 року.

Вказана вимога була отримана нею лише 19.10.2017 року, що само по собі унеможливило її виконання, тим самим порушивши її права та законні інтереси. Крім того, зазначила про те, що остання не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва Головного територіального управління у місті Києві Яковенка В.А. (т. 5), у якій просив визнати постанову від 17.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54521536 незаконною та скасувати її.

Свої вимоги мотивував невідповідністю останньої вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, а також порушенням державним виконавцем строків її направлення.

Ухвалою від 22.02.2018 року вказані справи об'єднані в одне провадження (т. 5 а.с. 78-80).

Ухвалою від 11.10.2018 року справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С. (т. 5 а.с. 191).

В судовому засіданні ОСОБА_2 та представник заявників скарги підтримали та просили їх задовольнити.

Суб`єкт оскарження та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду скарги, причина неявки суб'єкта оскарження суду не відома.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судовому засідання проти вимог скаржників заперечила, просила відмовити у їх задоволенні.

Суд, заслухавши заявника, представника заявників, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Щодо визнання неправомірною та скасування постанови про арешт майна боржника за виконавчим провадженням № 54143097

Судом встановлено, що 17.05.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 752/11822/15-ц про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування понесених нею судових витрат по сплаті судового збору 620,00 грн. (т. 6 а.с. 65).

19.06.2017 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніком В.В. на підставі даного виконавчого листа за заявою стягувача у відповідності до положень ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито ВП № 54143097(т. 6 а.с. 63, 66).

10.08.2017 року на підставі ст. ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» з формулюванням, що боржник не виконує рішення суду, винесено оскаржувану постанову, котрою на все майно, що належить їй, накладено арешт в межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів.

Копію вказаної постанови скаржником отримано 15.09.2017 року, що останньою не заперечувалось.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Згідно ч. ч. 1, 3, 5 ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам, проведення опису є обов'язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об'єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потребу у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника надається сторонам виконавчого провадження.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов'язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Як встановлено судом, в постанові старшого державного виконавця Голосіївського РВДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції Бортніком В.В. від 19.06.2017 року про арешт майна боржника не зазначено, на яке саме майно накладено арешт. Матеріали справи не місять доказів також і на підтвердження того, що державним виконавцем взагалі перевірявся майновий стан боржника.

Тому, на думку суду, зазначена постанова не відповідає вимогам ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, постанова прийнята в порушення вимог ч. ч. 1, 3 ст.56 Закону, яка обмежує арешт майна (коштів) боржника розміром суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин дії державного виконавця щодо винесення зазначеної постанови є неправомірними, а сама постанова - такою, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд не погоджується з посиланнями заявника на невідповідність постанови про арешт майна боржника за виконавчим провадженням № 54143097 від 10.08.2017 року положенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, через їх недоведеність в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Щодо визнання вимоги № 2472 від 17.10.2017 року у виконавчому провадженні № 541144813 протиправною та її скасування

Судом встановлено, що 17.05.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 752/11822/15-ц про зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 за власний кошт відновити знищені ними межові знаки по перенесенню земельної ділянки в натурі на місцевості.

19.06.2017 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніком В.В. на підставі даного виконавчого листа за заявою стягувача у відповідності до положень ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито ВП № 54144813 (т. 6, а.с. 43-50).

В рамках даного виконавчого провадження 17.10.2017 року державним виконавцем було винесено вимогу № 2472, якою ОСОБА_2 зобов'язано за власний кошт відновити знищені нею межові знаки по перенесенню земельної ділянки в натурі на місцевості та встановлено строк для виконання - до 20.10.2017 року (т. 5 а.с. 107).

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 9 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв'язку або вручається виконавцем особі, яка зобов'язана вчинити дії.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення (ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що 17.10.2017 року державним виконавцем було винесено вимогу, якою ОСОБА_2 зобов'язано за власний кошт відновити знищені нею межові знаки по перенесенню земельної ділянки в натурі на місцевості та встановлено строк для виконання - до 20.10.2017 року (т. 5 а.с. 107).

Копія вказаної вимоги отримана боржником 19.10.2017 року о 15 год. 33 хв. (т. 5 а.с. 108-110).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що оскаржувана вимога державним виконавцем винесена з порушенням прав боржника через встановлення строку виконання вимоги, котрий, з урахуванням встановлених вимог та змісту виконуваного судового рішення, є нереальним для виконання, суд вважає, що винесена вимога є неправомірною й такою, що порушує права скаржника, а тому приходить до висновку про необхідність визнання її протиправною та скасування.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання заявника на недотримання державним виконавцем положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, через їх недоведеність в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Щодо визнання вимоги № 2471 від 17.10.2017 року у виконавчому провадженні № 54143544 протиправною та її скасування

Судом встановлено, що 17.05.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 752/11822/15-ц про зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою площею 0, 0453 га в АДРЕСА_1, виділеної їй в користування на підставі Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2010 року по справі № 2-3275/09 у відповідності до варіанту № 1 судової будівельно-технічної експертизи Київського НДІСЕ під № 3147 від 22.08.2008 року і зокрема: не чинити їй перешкоди у встановленні паркану між земельними ділянками співвласників; звільнити земельну ділянку, виділену ОСОБА_4 за рішенням суду від свого майна та сміття.

16.06.2017 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніком В.В. на підставі даного виконавчого листа за заявою стягувача у відповідності до положень ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито ВП № 54143544 (т. 5 а.с. 3-42).

В рамках даного виконавчого провадження 17.10.2017 року державним виконавцем було винесено вимогу № 2471, якою ОСОБА_2 зобов'язано не чинити ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою площею 0, 0453 га в АДРЕСА_1, виділеної їй в користування на підставі Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2010 року по справі № 2-3275/09 у відповідності до варіанту № 1 судової будівельно-технічної експертизи Київського НДІСЕ під № 3147 від 22.08.2008 року і зокрема: не чинити їй перешкоди у встановленні паркану між земельними ділянками співвласників; звільнити земельну ділянку, виділену ОСОБА_4 за рішенням суду від свого майна та сміття, та встановлено строк для виконання - до 20.10.2017 року (т. 3 а.с. 4).

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 9 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв'язку або вручається виконавцем особі, яка зобов'язана вчинити дії.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення (ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що 17.10.2017 року державним виконавцем було винесено вимогу № 2471, якою ОСОБА_2 зобов'язано не чинити ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою площею 0, 0453 га в АДРЕСА_1, виділеної їй в користування на підставі Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2010 року по справі № 2-3275/09 у відповідності до варіанту № 1 судової будівельно-технічної експертизи Київського НДІСЕ під № 3147 від 22.08.2008 року і зокрема: не чинити їй перешкоди у встановленні паркану між земельними ділянками співвласників; звільнити земельну ділянку, виділену ОСОБА_4 за рішенням суду від свого майна та сміття, та встановлено строк для виконання - до 20.10.2017 року (т. 3 а.с. 4).

Копія вказаної вимоги отримана боржником 19.10.2017 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що оскаржувана вимога державним виконавцем винесена з порушенням прав боржника через встановлення строку виконання вимоги, котрий, з урахуванням встановлених вимог та змісту виконуваного судового рішення, є нереальним для виконання, суд вважає, що винесена вимога є неправомірною й такою, що порушує права скаржника, а тому приходить до висновку про необхідність визнання її протиправною та скасування.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання заявника на недотримання державним виконавцем положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, через їх недоведеність в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Щодо визнання вимоги № 2474 від 17.10.2017 року у виконавчому провадженні № 54143097 протиправною та її скасування

Судом встановлено, що 17.05.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 752/11822/15-ц про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування понесених нею судових витрат по сплаті судового збору 620,00 грн.

19.06.2017 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніком В.В. на підставі даного виконавчого листа за заявою стягувача у відповідності до положень ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито ВП № 54143097 (т. 5 а.с. 63-70).

В рамках даного виконавчого провадження 17.10.2017 року державним виконавцем було винесено вимогу № 2474, якою ОСОБА_2 зобов'язано сплати на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 620,00 грн., та встановлено строк для виконання - до 18.10.2017 року (т. 4 а.с. 4).

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 9 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв'язку або вручається виконавцем особі, яка зобов'язана вчинити дії.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення (ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що 17.10.2017 року державним виконавцем було винесено вимогу № 2474, якою ОСОБА_2 зобов'язано сплати на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 620,00 грн., та встановлено строк для виконання - до 18.10.2017 року (т. 4 а.с. 4).

Копія вказаної вимоги отримана боржником 19.10.2017 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що оскаржувана вимога державним виконавцем винесена з порушенням прав боржника через встановлення строку виконання вимоги, котрий, з урахуванням встановлених вимог законодавства щодо повідомлення учасника виконавчого провадження про вчинену виконавчу дію й направлення йому копії виконавчого документа та змісту виконуваного судового рішення, є нереальним для виконання, суд вважає, що винесена вимога є неправомірною й такою, що порушує права скаржника, а тому приходить до висновку про необхідність визнання її протиправною та скасування.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання заявника на недотримання державним виконавцем положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, через їх недоведеність в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Щодо визнання постанови від 17.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54521536 незаконною та її скасування

Судом встановлено, що 17.05.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 752/11822/15-ц про зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою площею 0, 0453 га в АДРЕСА_1, виділеної їй в користування на підставі Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2010 року по справі № 2-3275/09 у відповідності до варіанту № 1 судової будівельно-технічної експертизи Київського НДІСЕ під № 3147 від 22.08.2008 року і зокрема: не чинити їй перешкоди у встановленні паркану між земельними ділянками співвласників; звільнити земельну ділянку, виділену ОСОБА_4 за рішенням суду від свого майна та сміття (т. 5 а.с. 4).

17.08.2017 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського району м. Києва Головного територіального управління у місті Києві Яковенком В.А. винесено постанову від про відкриття виконавчого провадження № 54521536 (т. 5 а.с. 8).

За змістом ч. 4 ст. 4 та ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, зокрема, за умови якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що державний виконавець здійснив відкриття виконавчого провадження з дотриманням вимог чинного законодавства. Доказів на підствердження зворотного в розпорядження суду не надано.

Крім того, посилання заявника на те, що державним виконавцем постанова була оформлена неналежним чином, не змінює обов'язку боржника виконати рішення суду.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення (ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

В судовому засіданні встановлено, що дійсно вказана постанова була направлена боржнику 31.08.2017 року та отримана останнім 06.09.2017 року.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Разом з тим, порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд вважає, що в даному випадку дії державного виконавця Яковенком В.А. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від відповідали вимогам закону, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

З огляду на наведене, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_8, ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 на дії Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - задовольнити частково.

Визнати постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича про арешт майна боржника за виконавчим провадженням № 54143097, неправомірною.

Зобов'язати старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича скасувати постанову про арешт майна від 10.08.2017 року за виконавчим провадженням № 54143097.

Зобов'язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві зняти арешт з всього рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на яке було накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника від 10.08.2017 року за виконавчим провадженням № 54143097.

Визнати вимогу № 2472 від 17.10.2017 року старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича у виконавчому провадженні № 541144813, протиправною.

Зобов'язати старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича скасувати вимогу № 2472 від 17.10.2017 року у виконавчому провадженні № 541144813.

Визнати вимогу № 2471 від 17.10.2017 року старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича у виконавчому провадженні № 54143544, протиправною.

Зобов'язати старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича скасувати вимогу № 2471 від 17.10.2017 року у виконавчому провадженні № 54143544.

Визнати вимогу № 2474 від 17.10.2017 року старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича у виконавчому провадженні № 54143097, протиправною.

Зобов'язати старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича скасувати вимогу № 2474 від 17.10.2017 року у виконавчому провадженні № 54143097.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Хоменко