ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/800/19 Номер провадження 22-ц/814/2446/19Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

З участю секретаря судового засідання: Зеленської О.І.,

Представника позивача: Пономаренко Г.О.

розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені по аліментам та додаткових витрат

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 липня 2019 року та ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 липня 2019 року про виправлення арифметичної помилки, ухвалене без участі сторін під головуванням судді Предоляк О.С., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

07 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені по аліментах та стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Підстави позову вмотивовує тим, що на виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчук від 22 вересня 2017 в справі № 524/8865/16-ц, видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2016 року по 07 липня 2017 року включно та в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 липня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вищевказаний виконавчий лист перебуває на виконанні в Автозаводському ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області. Станом на день звернення до суду відповідач має заборгованість зі сплати аліментів 84 753 грн. 45 коп.

Окрім цього, позивач зазначає, що нею здійснено додаткові витрати, участь у яких повинен приймати відповідач.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам за період з листопада 2016 року по 01 лютого 2019 року в сумі 84753 грн. 45 коп., пені в сумі 84753 грн. 45 коп. та додаткові витрати в сумі 38093 грн. 63 коп.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 липня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені по аліментам та додаткових витрат задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2016 року по лютий 2019 року у розмірі 24398,45 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в сумі 24678,82 гривні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 липня 2019 року виправлено арифметичну помилку в рішенні Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 липня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені по аліментам та додаткових витрат, а саме: у третьому абзаці резолютивної частини рішення зазначено вірну суму додаткових витрат, яка підлягає стягнення з ОСОБА_2 «12339,41 грн.» замість помилково вказаної «24678,82грн.»

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодилася позивач ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, що суд в порушення норм ст. 274 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного провадження.

Вважає, що суд взяв до уваги розрахунок заборгованості, який не відповідає обставинам справи, чинному законодавству та судовій практиці, допустив неоднакове застосування положень ч. 1 ст. 196 СК України.

Також вважає невірним висновок про те, що витрати на придбання меблів для дітей, перебування дітей у дошкільному закладі, придбання шкільного приладдя і харчування в школі, плата за проїзд на лікування сина є поточними і не підлягають частковій компенсації за рахунок відповідача як додаткові витрати на утримання дітей.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 прохав рішення суду залишити без змін , вказуючи, що висновки місцевого суду в частині взяття за основу розрахунок державного виконавця Резніченка Г.Ю. від 15 травня 2019 року є правильним, а доводи апеляційної скарги в цій частині висновки місцевого суду не спростовують. Висновок експерта Ліхтіної Л.Р. не відповідає вимогам закону. Є вірними висновки місцевого суду і в частині часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, визначення розміру цих витрат з врахуванням обов`язку позивачки також приймати участь в цих витратах.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 вересня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу.

06 листопада 2017 року Автозаводським районним судом м. Кременчука на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2016 року по 07 липня 2017 включно та в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 липня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач не сплачує у повному розмірі аліменти, внаслідок чого станом на 01 лютого 2019 утворилася заборгованість по сплаті аліментів.

Окрім цього, позивач понесла додаткові витрати на утримання малолітніх дітей.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, місцевий суд виходив з розрахунку від 15 травня 2019 року, зробленого державним виконавцем Резніченко Г.Ю., який зроблений на підставі уточнених відомостей щодо доходу відповідача за спірний період 11 листопада 2016 року по 01 лютого 2019 року.

Визначаючи обсяг додаткових витрат, суд витрати позивача на придбання меблів у розмірі 25200 грн., плату за перебування дітей в дошкільному закладі в сумі 4257,78 грн., придбання шкільного приладдя і харчування в школі в сумі 2050,81 грн., плата за проїзд на лікування сина 322,04 грн., відніс до поточних і таких, що не викликані особливими обставинами, а також є платою на утримання дітей які визначені судом у рішенні про стягнення аліментів.

При цьому суд першої інстанції взяв до уваги правові позиції ВСУ, викладені у постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки місцевого суд в частині визначення розміру заборгованості по аліментах та в частині обрахування розміру пені такими, що суперечать обставинам справи та вимогам матеріального права.

Спірні правовідносини врегульовуються нормами Сімейного кодексу України.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць із дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

З урахуванням викладеного, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Такий висновок відповідає правовій позиції ВС у справі № 333/6020/16-ц у постанові Великої Палати 03 квітня 2019 року, яка відступила від правових висновків Верховного суду України на які посилався місцевий суд.

Вирішуючи питання обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по аліментам та пені за прострочення платежів, апеляційний суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Копичко Т.Д. відкрито виконавче провадження №5521154, щодо виконання виконавчого листа виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука 06 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Цим же державним виконавцем у відповідності з вимогами закону України «Про виконавче провадження» проведено розрахунок та визначено, що станом на 01 квітня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів становить 74644 гривні 39 копійок (а. с. 83).

Розрахунок заборгованості державного виконавця Різніченко Г.Ю., який датується 15 травня 2019 року (а. с. 63), та взятий судом першої інстанції за основу, проведений особою у провадження якого не перебував виконавчий лист з примусового виконання про стягнення аліментів, тому не може бути належним доказом наявності заборгованості за аліментами та не може бути покладений в основ судового рішення. З цих підстав апеляційний суд не бере його до уваги та вирішує спір на підставі інших наявних у матеріалах справи доказах.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції встановлено, що розмір заборгованості по аліментам на час звернення позивача до суду становив 74638 гривень 39 копійок. Дана сума узгоджується з розрахунками заборгованості, проведеними державним виконавцем Копичко Т.Д., та висновками експерта Ліхтіної Л.Р.. ( а.с.53).

Визначаючи розмір пені, який необхідно стягнути на користь позивачки судом апеляційної інстанції враховується, що загальний розмір пені не повинен перевищувати загального розміру заборгованості 74638 гривень 39 копійок.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості висновків місцевого суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання малолітніх дітей, апеляційний суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом, що позивачем надана медична документація дітей сторін, чеки, оригінали яких наявні у позивача, щодо, придбання медичних препаратів, ліків за призначенням, на суму: 164,38 грн. чек 162477 від 15.01.2018 року, на суму 240,83 грн. від 28.10.2018 року, на суму 232,99 грн. від 08.10.2018 року, на суму 168,14 грн. від 30.12.2018 року, на суму 199,38 грн. від 14.10.2018 року, на суму 366,38 від 11.10.2018 року, на суму 77,17 грн. від 23.11.2018 року, на суму 85,77 грн. від 13.10.2018 року, на суму 683,34 грн. від 13.10.2018 року, на суму 32,83 грн. чек 108970 від 07.10.2018 року, на суму 215 грн. чек 135256 від 30.06.2018 року, на суму 50,30 грн. від 23.05.2018 року, на суму 368,04 від 05.09.2017 року, на суму 336,33 грн. від 03.06.2018 року, на суму 35,75 грн. від 26.04.2018 року, на суму 42,15 грн. від 01.07.2018 року, на суму 27,80 грн. від 12.05.2018 року, на суму 24,35 грн. чек 262597 від 26.04.2018 року, на суму 359,03 грн. від 26.04.2018 року, на суму 62,33 грн. від 03.03.2018 року чек 71439, на суму 139,81 грн. від 17.03.2018 року, на суму 29,40 грн. від 01.03.2018 року, на суму 201,33 грн. від 26.02.2018 року, на суму 475,20 грн від 09.03.2018 року, на суму 400 грн. від 17.01.2018 року, на суму 223,40 грн. від 14.01.2018 року, на суму 46,65 грн. від 23.01.2017 року, на суму 28,15 грн. від 01.02.2017 року, на суму 91,20 грн. від 07.02.2017 року, на суму 130,10 грн. від 29.01.2017 року, на суму 125,30 грн. від 04.02.2017 року, на суму 241,30 грн. від 31.01.2017 року, на суму 80,55 грн. від 06.02.2017 року, на суму 95,25 грн. від 08.02.2017 року, на суму 457,20 грн. від 13.02.2017 року, на суму115,15 грн. від 15.02.2017 року, на суму 45,74 грн. від 12.02.2017 року, на суму 47,25 грн. від 14.02.2017 року, на суму 69,95 грн. від 15.02.2018 року, на суму 82,03 грн. від 17.02.2017 року, на суму 190,95 грн. від 18.02.2017 року, на суму 200,91 грн. від 09.03.2017 року, на суму 339,17 грн. від 30.03.2017 року, на суму 348,65 грн. від 23.02.2017 року, на суму 253,44 грн. від 13.03.2017 року, на суму 99,70 грн. від 31.05.2017 року, на суму 95 грн. від 22.02.2017 року, на суму 160,17 грн. від 26.03.2017 року, на суму 91,35 грн. від 17.05.2017 року, на суму 56,09 грн. від 25.05.2017 року, на суму 69,10 грн. чек 80578 від 05.06.2018 року, на суму 131,25 грн. від 22.05.2018 року, на суму 167,64 грн. від 26.05.2017 року, на суму 69,76 грн. від 19.06.2017 року, на суму 79,85 грн. від 23.05.2018 року, на суму 46,01 грн. від 28.05.2017 року, на суму 441,69 грн. від 22.06.2017 року, на суму 73,65 грн. 02.07.2017 року, на суму 8,44 грн. від 13.08.2018 року, на суму 104,10 грн. від 30.06.2018 року, на суму 238,75 грн. від 02.07.2017 року, на суму 80,51 грн. від 01.07.2017 року, на суму 156,80 грн. від 25.07.2017 року, на суму 185,45 грн. від 10.09.2017 року, на суму 45,20 грн. від 29.08.2017 року, на суму 293,85 грн. від 24.11.2017 року, на суму 198,35 грн. від 30.08.2017 року, на суму 121,24 грн. від24.11.2017 року, на суму 66,60 грн. від 02.12.2017 року, на суму 115,80 грн. від 05.10.2017 року, на суму 115,04 грн. від 02.12.2017 року, на суму 76,60 грн. від 08.12.2017 року, на суму 89,30 грн. від 08.12.2017 року, на суму 200 грн. від 09.12.2017 року, на суму 342 грн. від 09.12.2017 року, на суму 85.25 грн. від 09.12.2017 року, на суму 10,30 грн. від 12.12.2017 року, на суму 94,67 грн. від 09.12.23017 року, на суму 202,89 грн. від 11.12.2017 року, на суму 155,43 грн. від 05.01.2019 року, на суму 625,20 грн. від 23.01.2019 року, на суму 212,60 грн. від 11.01.2019 року, на суму 232,10 грн. від 17.01.2019 року, на суму 167,74 грн. від 13.02.2017 року, на суму 200 грн. від 02.04.2018 року, на суму 90 грн. від 05.11.2018 року, на суму 77,90 грн. від 21.09.2017 року, на суму 140 грн. від 04.04.2018 року, на суму 140 грн. від 04.04.2018 року, на суму 1700 грн. від 07.04.2018 року, а всього на загальну суму 16 383,82 грн.

Суд вірно вказав, що у витратах, понесених при звичайному способі життя, навіть якщо вони і є додатковими, однак не зумовлені вказаними вище особливими обставинами, участь другого з батьків обов`язковою не є.

Обґрунтовано у цій справі суд до таких витрат відніс: витрати позивача на придбання меблів у розмірі 25200 грн., плату за перебування дітей в дошкільному закладі в сумі 4257,78 грн., придбання шкільного приладдя і харчування в школі в сумі 2050,81 грн., плата за проїзд на лікування сина 322,04 грн., з тих відстав, що вони є поточними і не викликані особливими обставинами та і є платою на утримання дітей які визначені судом у рішенні про стягнення аліментів.

При цьому врахував витрати позивача, необхідні для здорового стилю життя і розвитку дітей, а саме: відвідування басейну, призначені лікарями рекомендації щодо плавання.

Є вірним висновки місцевого суду і в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за аліментами, оскільки рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22 вересня 2017 року було визначено розмір стягнутих аліментів. Заборгованість по сплаті аліментів стягується в межах виконання зазначеного судового рішення. Повторне стягнення вказаних коштів з відповідача у справі не відповідатиме вимогам закону.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

У відповідності з вимогами ст. ст. 12, 81 Цивільно процесуального Кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта в частині невірного визначення розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів та неврахування правової позиції Великої палати Верховного Суду у справі № № 333/6020/16-ц ( постанова від 03 квітня 2019 року) є обґрунтованими.

Враховано судом і доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що за період з 15 листопада 2016 року до дня набрання рішенням суду законної чинності відсутня його вина у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Рішення суду набрало законної чинності 03.10.2017 року ( а .с. 5) , тому обов`язок по сплаті пені за несвоєчасну сплату аліментів у відповідача виник з наступного дня після набрання судовим рішенням законної чинності.

Судом апеляційної інстанції вище проаналізовано та зроблено висновок щодо визначення розмір пені, яку необхідно стягнути з відповідача у справі в межах розміру наявної заборгованості зі сплати аліментів.

Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині визначення місцевим судом розміру додаткових витрат на дитину.

При визначенні розміру додаткових витрат, що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 , суд першої інстанції вірно надав оцінку наданим позивачем доказам, врахував правову позицію Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17, у відповідності до якої вказано, що додаткові витрати на дитину мають бути викликані особливими обставинами; наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення; ці кошти є додатковими на відміну від аліментів, що стягуються на утримання дитини; у випадку коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Заперечення апелянта з приводу того, що придбання меблів для дітей, харчування в школі, проїзд на лікування не можутьвважатися поточними витратами, спростовуються вищевикладеними висновками.

Доводи апелянта в тій частині, що суд допустив порушення процесуального закону, розглянувши дану справу в порядку спрощеного провадження є необґрунтованими. У відповідності з вимогами ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи що виникають з сімейних відносин, крім справ про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Ст. 196 СК України, яка регулює відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів, розташована в главі 15 СК України, яка регулює питання стягнення аліментів, тому підлягає розгляду за правилами спрощеного провадження.

Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги і в частині незаконності ухвали місцевого суду щодо виправлення арифметичної помилки в рішенні суду.

З дотриманням вимог ст. 269 ЦПК України місцевий суд встановивши арифметичну помилку в судовому рішенні постановив ухвалу, якою вірно зазначив, що розмір додаткових витрат на тримання дитини повинене становити 12339, 41 грн, а не 24678, 82 грн. При цьому місцевий суд належним чином провів арифметичний розрахунок.

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Внаслідок неналежного виконання боржником ОСОБА_2 своїх зобов`язань по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, позивач має право на отримання неустойки (пені) у розмірі, визначеному законом, а також компенсацію частини додаткових витрат на утримання дітей.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про зміну рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 липня 2019 року в частині висновку місцевого суду про стягнення пені за прострочення сплати аліментів з листопада 2016 року по лютий 2019 року у розмірі 24398,45 гривень, та збільшити суму стягуваної пені до розміру 74638 гривень 39 копійок. В іншій частині рішення суду, а також ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 липня 2019 року про виправлення описки, слід залишити без змін.

Враховуючи висновок суду про зміну судового рішення в частині задоволених позовних вимог, судові витрати за розгляд справи підлягають відшкодуванню відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Оскільки апелянт від сплати судового збору звільнена, витрати за розгляд справи судом апеляційної інстанції слід покласти на відповідача ОСОБА_2 в сумі, пропорційній задоволеним позовним вимогам, що становить 746 гривні 38 копійки.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 серпня 2019 року змінити в частині висновку місцевого суду про стягнення пені за прострочення сплати аліментів з листопада 2016 року по лютий 2019 року у розмірі 24398,45 гривень, та збільшити суму стягуваної пені до розміру 74638 гривень 39 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 липня 2019 року про виправлення описки - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати за розгляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 746 гривень 39 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 листопада 2019 року.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак