Ухвала

Іменем України

28 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 2-535/06

провадження № 61-20607ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Філатова Вікторія Миколаївна,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 06 вересня 2019 року у складі судді Петуніна І. В. та постанову Донецького апеляційного суду від 06 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Новікової Г. В., Гапонова А. В., Никифоряка Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Філатової В. М.

Скаргу мотивувала тим, що рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 16 червня 2006 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження зі стягнення аліментів відкрито 30 квітня 2013 року.

У зв`язку з нерегулярними виплатами аліментів стягувач неодноразово зверталася до державного виконавця з питання своєчасного та в повному обсязі стягнення аліментів, але виконавець ігнорувала передбачені законом обов`язки.

У квітні 2019 року заявником було отримано копію постанови старшого державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 28 листопада 2018 року, у зв`язку з досягненням дитиною повноліття та виконанням рішення суду у повному обсязі.

Заявник вважала постанову про закінчення виконавчого провадження незаконною та такою що підлягає скасуванню, так як державний виконавець не з`ясував, чи існує заборгованість зі сплати аліментів на час прийняття постанови, провів перерахунок заборгованості вже після закінчення виконавчого провадження, що є незаконним.

Крім виявленої заборгованості за червень 2017 року, також наявна заборгованість за інші місяці, яку виконавець не виявив. Виконавцем приховуються відомості про нарахування та сплату аліментів за весь період примусового стягнення, відповідний розрахунок не був наданий на адвокатський запит, матеріали провадження не надані для ознайомлення. Також допущена бездіяльність з ненадання матеріалів для ознайомлення.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила поновити строк на оскарження дій та постанови державного виконавця, визнати неправомірною бездіяльність з ненадання стороні стягувача можливості ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження, визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження від 28 листопада 2018 року та скасувати її, визнати неправомірною дію державного виконавця з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 листопада 2018 року, зобов`язати державного виконавця надати стороні стягувача матеріали виконавчого провадження для ознайомлення та відновити виконавче провадження та стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на її користь 5 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 06 вересня 2019 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного суду від 06 листопада 2019 року, у задоволенні скарги відмовлено.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3 у листопаді 2019 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 06 вересня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 06 листопада 2019 року у вищевказаній справі, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким її скаргу задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що відсутність заборгованості зі сплати аліментів на теперішній час не скасовує той факт, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена без додержання норм пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, вважає що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відповідні розрахунки, що унеможливлює достовірно встановити відсутність заборгованості.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судами встановлено, що на виконанні у Покровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебував виконавчий лист від 16 червня 2006 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі ј частини, у зв`язку із чим 30 квітня 2013 року держаним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий лист перебував на виконанні за місцем роботи боржника: в Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» та Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське», що підтверджується наданими звітами про здійснені відрахування та виплати аліментів ОСОБА_2 за період: з 01 січня 2014 року по 31 травня 2017 року та з 01 червня 2017 року по 31 грудня 2018 року відповідно.

Постановою державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Філатової В. М. від 28 листопада 2018 року виконавче провадження № 37798401 було закінчено у зв`язку з досягненням дитиною повноліття і виконанням рішення суду в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_5 суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що постановою про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із досягненням дитиною повноліття, не порушено її права чи свободи.

Доводи касаційної скарги про те, що державний виконавець на момент винесення оскаржуваної постанови неправильно розрахувала суму заборгованості, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій надано оцінку звіту Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про здійснення відрахування та виплати щодо боржника за період з 01 червня 2017 року по 31 грудня 2018 року, за червень 2017 року.

Встановлено судами і не заперечується ОСОБА_1 , що неутримана підприємством сума аліментів у 1 174,10 грн була перерахована боржником на її рахунок 25 січня 2019 року.

За таких обставин суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що на момент розгляду справи рішення Димитровського міського суду Донецької області від 16 червня 2006 року про стягнення аліментів виконано у повному обсязі, таким чином порушень прав заявника у даній справі не вбачається.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Отже, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за справі за скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Філатової Вікторії Миколаївни, боржник - ОСОБА_2 , за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 06 вересня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 06 листопада 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик