КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 761/29800/17

Апеляційне провадження №22-ц/834/58/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Желепи О.В., Музичко С.Г.

при секретарі: Гордійчук Ж.В.

за участю:

представника позивача: Полєтаєва А.А.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів за користування електроенергією

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухваленого 22 травня 2018 року в приміщенні суду під головуванням судді Осаулова А.А., повний текст якого складено 30 травня 2018 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив стягнути заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі - 15 889 грн 29 к., 3% річних - 473 грн 62 к., інфляційні нарахування в сумі - 2 739 грн 96 к. та судовий збір у розмірі - 1600 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 позов ПрАТ «ДТЕК Київенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів за користування електроенергією - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПрАТ«ДТЕК Київенерго» заборгованість за користування електричною енергією за період 1 квітня 2014 року по 1 травня 2017 року у розмірі 14 843 грн 37 к., за цей же період 3% річних - 473 грн 62 к., інфляційні нарахування в сумі 2 739 грн 96 к., та судовий збір у розмірі - 1600 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив частково скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» заборгованість за користування електроенергією у розмірі 10 292 грн 46 к., стягнути з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» заборгованість за користування електроенергією у розмірі 7 764 грн 49 к.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване та незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи. Також вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають часткову спільну власність у комунальній квартирі, в якій встановлено загальний, для двох власників засіб обліку електроенергії. Таким чином, кожен із співвласників повинен сплачувати електроенергію у відповідності до своєї частки у спільній власності,

Від сторони позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. При цьому вказував, що правовідносини, що виникли між позивачем та ОСОБА_2 на підставі договору №3 від 9 грудня 2004 року, скаржник не звертався до позивача про розірвання договору.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 166,169-171).

Згідно положень частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням положень статті 372 ЦПК України, апеляційним судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно відповіді КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 31 грудня 2012 року за адресою: АДРЕСА_1, 43/100 частини квартири на праві власності зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору доручення, посвідченого 22 травня 1995 року; 57/100 частини квартири на праві власності зареєстровано за ОСОБА_4, ОСОБА_5 ( в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 серпня 1995 року (а.с. 61, а.с. 63)

Відповідно до довідки від 7 березня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Вишенської сільської ради ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 - де доглядає за матір'ю ОСОБА_4 (а.с. 66).

У відповідності до листа Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві від 14 травня 2018 року, ОСОБА_6 та члени його родини з травня 2014 року проживають у окремій кімнаті двохкімнатної комунальної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 95).

Так, судом встановлено, що між АЕК «Київенерго», правонаступником, якого є ПрАТ «ДТЕК Київенерго» та ОСОБА_2 укладено договір про користування електричною енергією №3, при цьому договору з ОСОБА_3 позивач не укладав.

Як вбачається з розрахунку, заборгованості відповідачів за спожиту електричну енергію становить 14 843 грн 37 к (а.с. 2).

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електроенергію суд першої інстанції вважав, що матеріали справи не містять доказів того ОСОБА_3 має нести солідарну відповідальність з ОСОБА_2 перед позивачем та враховуючи те, що зобов'язання виникли з договору про надання послуг укладеного між позивачем та ОСОБА_2

Проте апеляційний суд у повній мірі не може погодитись із таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) забов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) забов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року №562, врегульовані відносини між громадянами та енергопостачальниками.

Правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є споживачами електричної енергії, яку постачає позивач.

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної сумісної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Отже, з урахуванням викладених обставин апеляційний суд вважає, що відповідачі мають відповідно до своєї частки у праві спільної сумісної часткової власності мають сплатити заборгованість перед позивачем.

А відтак з урахуванням часток у праві власності відповідачів на квартиру АДРЕСА_1, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за користування електричною енергією за період з 1 квітня 2014 року по 1 травня 2017 року у розмірі 8460 грн 72 к., 3 % річних у розмірі 269 грн 96 к., інфляційних нарахувань у розмірі 1561 грн 78 к., а з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за користування електричною енергією за період з 1 квітня 2014 року по 1 травня 2017 року у розмірі 6382 грн 65 к., 3 % річних у розмірі 203 грн 66 к., інфляційних нарахувань у розмірі 1178 грн 18 к.

А відтак суд з урахуванням положень ст.141 ЦПК України розподіляє судові витрати та вважає за необхідне стягнути на користь позивача понесені судові витрати за подачу позовної заяви з ОСОБА_2 у розмірі 912 грн, а з ОСОБА_3 у розмірі 688 грн. В свою чергу з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2400 грн за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухваленого 22 травня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів за користування електроенергією - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» заборгованість за користування електричною енергією за період з 1 квітня 2014 року по 1 травня 2017 року у розмірі 8460 грн 72 к., 3 % річних у розмірі 269 грн 96 к., інфляційних нарахувань у розмірі 1561 грн 78 к. та судовий збір у розмірі 912 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» заборгованість за користування електричною енергією за період з 1 квітня 2014 року по 1 травня 2017 року у розмірі 6382 грн 65 к., 3 % річних у розмірі 203 грн 66 к., інфляційних нарахувань у розмірі 1178 грн 18 к. та судовий збір у розмірі 688 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на користь ОСОБА_2 2400 грн понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Повне найменування учасників справи.

Позивач: приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» , місцезнаходження: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний тест постанови складено 15 січня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: