Справа № 409/1571/18
Пров. № 2/409/129/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді: Третяка О.Г.

за участю секретаря: Гойдіної Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білокуракине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Миргородська міська рада Полтавської області про позбавлення батьківських прав, -

В с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа - Миргородська міська рада Полтавської області про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з позивачем по справі в зареєстрованому шлюбі вона не перебувала, проте сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач з 2014 року не проживає разом з позивачкою, ніяким чином не цікавиться долею дитини, матеріальної підтримки на її утримання не надає. З 2015 року зв'язок з відповідачем втрачено, місце знаходження та засоби зв'язку їй не відомі. Аліменти на її користь не стягуються. Позивачка вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, так як він самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.

В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить суд позбавити відповідача батьківських прав.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши заперечення на позов, мотивуючи його тим, що він проживає на тимчасово окупованій території, що ускладнює його спілкуванню з дитиною, проте він спілкується з сином по телефону, знає чим займається його дитина, та допомагає матеріально переводячі грошові суми на картрахунок позивача. Просить відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання представник третьої особи - Миргородської міської ради Полтавської області не з'явився.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Дитина проживає разом з позивачкою за адресою АДРЕСА_1. (а.с.10)

У відповіді на відзив позивачка вказує, що ніяких грошових коштів на рахунок вона не отримувала, та що з сином спілкується мати відповідача а не він сам, а тому його твердження про спілкування з дитиною є неправдивим.

Згідно відповіді Станично-Луганського районного ВДВС виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивачки відсутній, проте з наданих суду матералів незрозуміло, чи є рішення суду стосовно стягнення аліментів.

Відповідач вказує що перераховував грошові кошти на користь позивачки, проте згідно наданих суду копій квитанцій незрозуміло кому саме були перераховані кошти. Також суд не може встановити чи дійсно спілкується відповідач з дитиною або навпаки.

Згідно висновку виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, встановлено, що дати висновок про доцільність позбавлення або навпаки не має можливості, так як місце проживання батька дитини невідоме, а тому встановити причини невиконання ним батьківських обов'язків неможливо (а.с.38-39).

Згідно ч. 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

На підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки ... можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ... ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до п.15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновленні і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 9, 12 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВРУ 27.02.1991р., Постановою № 3 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 19, 150, 164-166, 194 СК України,, ст.ст. 9, 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 272-273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Білокуракинський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач:ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

Третя особа: виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, місце знаходження: вул. Незалежності, 17, м. Миргород, Полтавської області.

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області Третяк О.Г.