КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/8729/19 Головуючий у І інстанції - Шум Л.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Кулікової С.В., Ігнатченко Н.В.

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів за минулий час та до досягнення 23-х років,

встановив:

Позивач у травні 2019 року звернулася до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи його тим, що вона у період з 1999 року по 2003 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

У період вказаного шлюбу вона ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина ОСОБА_3 , який з часу розірвання шлюбу сторін проживає з позивачем.

З 2006 року відповідач не сплачує аліменти на утримання сина, жодної матеріальної допомоги не надавав, в подальшому відповідач взагалі почав уникати спілкування, змінюючи свої контактні номери телефонів.

З 01 жовтня 2018 року ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у Сілезькому університеті в м. Катовіцах на факультеті суспільних наук, на бюджетній основі з терміном навчання до 30 вересня 2021 року.

Оскільки відповідач ухиляється від свого батьківського обов`язку щодо матеріального утримання свого сина, останній перебуває на повному утриманні своєї матері, позивача по справі, яка не в змозі самостійно гідно утримувати та належно забезпечувати життя сина.

Позивач просила суд стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку за останні 10 років з 08 травня 2009 року та стягувати аліменти в розмірі ј частини всіх видів його заробітку щомісяця до досягнення сином ОСОБА_3 23-х років.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини від його доходу щомісячно до закінчення ОСОБА_3 навчання, починаючи з 11 травня 2019 року проте не більше ніж до досягнення останнім двадцяти трьохрічного віку.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалася на те, що з 2006 року відповідач не сплачував аліменти на сина ОСОБА_3

Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надавав, не зважаючи на те, що згідно законодавства зобов`язаний це робити.

На її звернення до відповідача щодо утримання сина, покупки необхідного та надання грошей, відповідач постійно зазначав, що не працює, обіцяв влаштуватися на роботу, однак жодного разу допомоги матеріальної так і не надав.

Потім відповідач почав змінювати телефонні номери та уникати зустрічей.

Просила, скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за останні 10 років з 08 травня 2009 року.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сторони: відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які до 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Повнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається на денній формі навчання у Сілезькому університеті в м. Катовіцах на факультеті політичний та публічний консалтинг з терміном навчання до 30 вересня 2021 року.

ОСОБА_3 навчаючись на денній формі навчання не має можливості працевлаштуватися та отримувати власний дохід, у зв`язку з чим перебуває на повному утриманні своєї матері, позивачки по справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів, що нею вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача за минулі 10 років, але вона не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Натомість стягненню підлягають аліменти у розмірі ј частини до закінчення навчання дитини, проте не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьохрічного віку, що узгоджується з нормами матеріального права.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати, у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1,2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, оскільки позивачем не надано доказів, що нею вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але вона не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Колегія суддів погоджується з висновком про те, що відсутні підстави для стягнення аліментів з ОСОБА_3 за останні 10 років з 08 травня 2009 року.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді С.В. Кулікова

Н.В. Ігнатченко