печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2134/19-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Печерський районний суд м. Києва:

суддя Матійчук Г.О.,

секретар судового засідання: Ясеновенко К.О.,

справа № 757/2134/19-ц

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа без самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна,

вимоги позивача: визнання права власності на Ѕ частини майна, що було набуто подружжям за час шлюбу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку позовного (загального) провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частини майна, що було набуто подружжям за час шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, у якій просила суд визнати за нею Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час звернення до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської С.І., якою була відкрита спадкова справа у зв`язку із смертю чоловіка позивачки, із заявою про видачу свідоцтва на право власності на Ѕ майна подружжя - нотаріус у видачі зазначеного свідоцтва відмовила, а тому виникають ризики, що зазначене майно в повному обсязі увійде до складу спадщини та у подальшому будуть видані відповідні свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою суду Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2019 року відкрито провадження по справі, розгляд справи визначено проводити за правилами позовного (загального) провадження.

У березні 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач визнав позов та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися. Представником позивача та відповідачем подані заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином ОСОБА_3 з 02.05.1962 року відповідно до свідоцтва про одруження від 02.05.1962 року серії НОМЕР_1 .

Згідно з наказом Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 11.04.2000 року № 464-С/КІ видані Свідоцтва про право власності від 17.04.2000 року серії КВ № НОМЕР_2 та серії № НОМЕР_7 на квартиру АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2 відповідно.

Оспорювані квартири є спільною сумісною власністю подружжя та були зареєстровані на чоловіка позивачки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.07.2018 року серії НОМЕР_3 .

Спадкоємцями першої черги є дружина та син подружжя - ОСОБА_2 , відповідно до Свідоцтва про народження від 31.03.1968 року серії НОМЕР_4 .

19.12.2018 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської С.І., якою була відкрита спадкова справа, із заявою про видачу свідоцтва на право власності на Ѕ майна подружжя.

28.12.2018 року нотаріус Гембарська С.І. у видачі вищевказаного свідоцтва відмовила позивачу, що викликало переживання позивачки з приводу ризиків, що зазначене майно в повному обсязі увійде до складу спадщини та у подальшому будуть видані відповідні свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з ч. 2. ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Зі змісту ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Так, частка спільної сумісної власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя (Постанова ВСУ від 25.05.2016 року, справа № 6-692це с2016).

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Частиною один ст. 1226 ЦК України зазначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно вимог ст. ст. 78-82 ЦПК України обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, те, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому заявлені вимоги, з вказаних підстав слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 60, 63 СК України, ст. ст. 321, 368, 370, 392, 1261 ЦК України, ст. ст. 19, 23, 43-44, 48-49, 175, 177, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частини майна, що було набуто подружжям за час шлюбу - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності наЅ частину квартири АДРЕСА_1 та Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення (або вручення) повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Г. О. Матійчук