ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 661/50/18 Головуючий в 1 інстанції Матвєєва Н.В.
Номер провадження 22-ц/819/66/19 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ярової Світлани Вікторівни, діючої від імені ОСОБА_3, на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 07 листопада 2018 року у складі судді Матвєєвої Н.В. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Новокаховська міська рада Херсонської області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення відповідача, без надання іншого жилого приміщення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 26.12.2017р., на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, ОСОБА_5, яка є її сестрою, подарувала їй квартиру АДРЕСА_1. Відомості про право власності внесені в Єдиний державний реєстр речових прав на нерухоме майно 26.12.2017р.

Зазначена квартира була придбана ОСОБА_5 у продавця ПАТ «Дельта Банк» в результаті електронних торгів, що відбулись 01.12.2017р., про що складено протокол та акт прийому-передачі нерухомого майна, на підставі чого 18.12.2017р між ПАТ «Дельта-Банк» та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири, посвідчений в нотаріальному порядку.

На момент укладення договору купівлі-продажу від 18.12.2017р. між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта-Банк» та на час укладення договору дарування від 26.12.017р. у зазначеній квартирі зареєстрована і фактично проживає ОСОБА_4, яка є членом сім'ї колишнього власника спірної квартири.

Оскільки відповідач не визнає право власності позивача на спірну квартиру, виселятись з квартири не бажає, чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні належним позивачу нерухомим майном, просила усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні вказаною квартирою шляхом виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення.

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 03.09.2018р. до участі у справі залучено Новокаховську міську раду Херсонської області як третю особу без самостійних вимог ( а.с.166 т.1).

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 07 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Ярова Світлана Вікторівна, діючи від імені ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. При цьому зазначила, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин вимоги ч.2 ст. 109 ЖК України та ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», не з'ясувавши належним чином джерела набуття відповідачем спірної квартири, умови та підстави кредитних зобов'язань, що виникли між відповідачем і банком, підстави передачі спірної квартири в іпотеку, враховуючи що докази, які б свідчили що спірна квартира є іпотечним майном, чи придбана за рахунок кредитних коштів в матеріалах справи відсутні, що унеможливлює встановлення обставин, якими керувався суд при ухвалені рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 посилається на безпідставність її доводів, які суперечать фактичним обставинам справи та не підтвердженні належними доказами, а тому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «ДельтаБанк», укладений договір відновлюваної кредитної лінії від 16.05.2008р. У забезпечення виконання цього кредитного зобов'язання укладений договір іпотеки від 16.05.2008р., за умовами якого іпотекодавці : ОСОБА_4 та ОСОБА_6, передали в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 54,2 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., що належала їм на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на житло, видане 05.11.1993р. Фондом комунального майна Новокаховської міської Ради згідно розпорядження від 5.11.1993р. № 209-д/1473.

Суд визнав встановленим, що ОСОБА_4 зареєстрована та постійно проживає у вказаній квартирі та має заборгованість із сплати комунальних послуг газопостачання 2780грн., та водопостачання в сумі 4551 грн., на підтвердження чого суду надані відповідні письмові докази. ( а.с.32, 61 т.1)

ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняла спадщину, як така , що спільно проживала і була зареєстрована разом із спадкодавцем за місцем відкриття спадщини.

Вказана обставина жодною із сторін не спростована та в ході розгляду справи не заперечувалась.

Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 листопада 2015р. задоволений позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_6про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок частково погашення наявної кредитної заборгованості в розмірі 63 609 , 44 грн., звернуто стягнення за договором іпотеки № 06/Zкіп -08 від 16.05.2008 року на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру АДРЕСА_1, яке зареєстровано у Державному реєстрі речових прав 4.07.2016р.

Вказане заочне рішення за результатом його перегляду скасовано ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 20.02.2018р.

У наведеній справі судом першої інстанції ухвалено рішення від 17.01.2019р., яке не набрало законної сили у встановленому законом порядку.

За час дії заочного рішення від 5.11.2015р., ПАТ «Дельта Банк» реалізував отриману у власність квартиру за ціною 113 811,44 грн. (початкова ціна 110 332 грн.)

Згідно протоколу електронних торгів від 01.12.2017р. переможцем торгів визнана ОСОБА_5. На підставі акту прийому - передачі нерухомого майна від 18.12.2017р. та договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого 18.12.2017 року, ОСОБА_5 отримала від ПАТ «Дельта банк» квартиру АДРЕСА_1. ( а.с.11-13 т.1).

Згідно договору дарування від 26.12.2017 року, посвідченого нотаріально, ОСОБА_5 подарувала вказану квартиру ОСОБА_3

Враховуючи викладені фактичні обставин справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу виконання зобов'язань за договором іпотеки.

Крім того, слід визнати встановленим той факт, що ОСОБА_4 набула право власності на спірну квартиру не за рахунок коштів, отриманих нею від кредитодавця на підставі кредитного договору від 16.05.2008р., та постійно проживає у вказаній квартирі.

Згідно із ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жили приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту банку, повернення якого забезпечене іпотекою.

Таким чином, ч.2 ст.109 ЖК установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення, яке набуте не за отримані у кредит кошти.

З аналізу наведених норм права у спірних правовідносинах слід застосовувати як положення ст.40 Закону «Про іпотеку» так і норми ст. 109 ЖК України.

Такий висновок узгоджується із правовим висновком ВСУ у постанові від 21.12.2016р. у справі № 6-1731цс16 та постанови ВП ВС від 31.10.2018р. у провадженні № 14/317 цс18.

У справі, яка розглядається, суд визнав встановленим, що новий власник ОСОБА_3 набула право власності за договором дарування від 26.12.2017р. на спірне майно, право на реалізацію якого мав іпотекодержатель, ПАТ «Дельта Банк» на підставі заочного рішення суду від 15.11.2015р., яке скасовано судом 20.02.2018р.

Конституцією України гарантовано захист права власності згідно ст. 41, а також згідно ст. 47 гарантовано захист права на житло.

Новий власник порушення свого права власності на придбану квартиру пов'язує із тим, що позбавлений можливості користуватись квартирою, оскільки відповідач, попередній власник, яка втратила право власності на житло, відмовляється виселитись із нього.

Як вбачається із змісту наведених правовстановлюючих документів, ПАТ «Дельта Банк» при реалізації спірного майна на електронних торгах не виконав вимоги ч.2 ст. 109 ЖК України. А також не зазначив про обтяження квартири у вигляді проживання у ній попередніх власників.

За викладених обставин та характером спірних правовідносин сторін суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_4 не може бути виселена із житлового приміщення без надання їй іншого постійного житлового приміщення, а тому позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні квартирою у визначений позивачем спосіб задоволенню не підлягають.

Власник, який придбав об'єкт нерухомості, що обтяжений постійним проживанням у ньому попереднього власника не позбавлений можливості звернутись із вимогою до продавця у випадку неналежного інформування ним покупця квартири про її обтяження та виконання обов'язку забезпечити осіб, які підлягають виселенню іншим житловим приміщенням.

Оскільки справа розглянута із дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для задоволення скарги і скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ярової Світлани Вікторівни, діючої від імені ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 07 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного тексту постанови 11 березня 2019 року.

Головуючий _____________ Н.В. Орловська

Судді : _____________ О.В. Кутурланова

_____________ В.В. Майданік