РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/11254/19

Провадження № 2/643/4214/19

14.11.2019 Суддя Московського районного суду міста Харкова - Букреєва І.А. , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 19 306,14 грн., моральної шкоди 20 000 грн. , витрати на експертне автотоварознавче дослідження у розмірі 1 000 грн. , судові витрати 1 921 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 22.02.2018 о 17-10 год. по пр.Тракторобудівників, 108-Б у м.Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю відповідача - ОСОБА_4 , що керував автомобілем « ВАЗ 2110» реєстраційний номер НОМЕР_1 та позивача ОСОБА_1 , що керував автомобілем « Тойота Авенсіс» реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а сам позивач був психологічно травмований.

Ухвалою суду від 17.07.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвала про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками були направлені відповідачу.

Від відповідача 09.09.2019 року надійшов відзив на позовну заяву, я якому він позов не визнав. Зазначає, що його цивільна відповідальність була застрахована в ПрАТ « УПСК» , ОСОБА_5 звертався про виплату страхового відшкодування , а тому він може нести відповідавльність перед позивачем тільки в частині суми, що перевищує ліміт відповідальності , встановлений договором страхування.

У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, заочно у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що 22.02.2018 о 17-10 год. по пр.Тракторобудівників, 108-Б у м.Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача ОСОБА_3 , що керував автомобілем « ВАЗ 2110» реєстраційний номер НОМЕР_1 та позивача ОСОБА_1 , що керував автомобілем « Тойота Авенсіс» реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Московського районного суду міста Харкова від 13 квітня 2018 року ОСОБА_8 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП за фактом ДТП , що сталася 22 лютого 2018 року , внаслідок порушення ним п.13.3 Правил дорожнього руху України . Внаслідок його дій позивачу вчинена шкода у розмірі 19 306 грн.14 коп.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ « УПСК », згідно Полісу №АМ/0288726.

У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За умовами ч. 1 ст. 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Згідно ч. 2 ст. 528 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам.

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Як вказано у ч. 1, 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином , потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону N 1961-1V). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином , розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у вправі № 6-2808цс15 (постанова від 20 січня 2016 року).

Згідно правового висновку викладеного в постанові Верхового Суду України у вправі № 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Виходячи зі змісту вище наведених норм цивільного законодавства України, вбачається, що у зв`язку наявності полісу страхування цивільно-правової відповідальності, у ОСОБА_3 не виникло обов`язку звернення з вимогою до ПрАТ «УПСК» про відшкодування збитків, а виникло лише право пред`явлення вимоги про відшкодування збитків до одного з боржників за вибором.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 регулюється полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між останнім та ПрАТ «УПСК ».

Оскільки, ОСОБА_1 не перебуває у договірних відносинах між ПрАТ «СК «УПСК» та ОСОБА_3 і жодним чином не може вплинути на виконання сторонами своїх обов`язків, відтак не має зазнавати збитків через недобросовісність зазначених сторін.

Відповідно до Звіту № 79/2018 про вартість майна, загальна вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Тайота Авенсіс», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 19 306,14 грн.

Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини ОСОБА_3 , відтак у позивача виникло право вимоги до особи, що завдала шкоду, а тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим поданий позов підлягає задоволенню.

Статтею 23, 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Як зазначає позивач, внаслідок ДТП йому спричинено моральну шкоду, він пережив значні моральні переживання, був порушений його звичайний ритм життя . Він перебував у стресі, повинен був надавати пояснення в органах поліції, суді, що змінило її нормальний життєвий ритм.

За таких обставин розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає з урахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості та обставин справи у розмірі 5 000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору 1 921 грн. та витрат на експертне дослідження експерта автотоварознавця у розмірі 1000 грн.

Відтак , з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у розмірі 2 921 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 511, 528, 636, 979, 1166, 1188 ЦК України , ст.ст. 12, 13, 17, 76 - 81, 258, 264, 265, 273, 280, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП відомості невідомі, місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 19 306,14 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., судові витрати у розмірі 2 921,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: