ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2087/19 Справа № 211/2332/17 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/2332/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 вересня 2018 року, яке постановлено суддею Ткаченко С.В. о 15 годині 26 хвилин у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 вересня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - ПАТ Укрзалізниця») про визнання неправомірними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що ОСОБА_1 працювала у Структурному підрозділі «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з 04.07.2001 року на посаді інспектора відділу кадрів, згодом була переведена з 13.03.2008 року на посаду техніка (з розшифрування швидкостемірних стрічок), з 05.11.2010 року - на посаду техніка.

Наказами Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 49/с від 24.04.2017 року та № 82/с від 31.07.2017 року ОСОБА_1 - техніка з розшифрування швидкостемірних стрічок, було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догани.

Позивач вважає вказані накази відповідача про притягнення її до дисциплінарної відповідальності безпідставними, неправомірними та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, які свідчать про невчинення нею дисциплінарних проступків, а також такими, що не відповідають вимогам чинного трудового законодавства України.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд визнати незаконними та скасувати накази № 49/с від 24.04.2017 року та № 82/с від 31.07.2017 року, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано наказ Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 49/с від 24.04.2017 року, яким ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану.

Визнано неправомірним та скасовано наказ Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 82/с від 31.07.2017 року, яким ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану.

Стягнуто з Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000 гривень 00 копійок., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. 00 коп., судовий збір у сумі 1280 грн. 00 коп., а всього 8280 грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ Укрзалізниця» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, на думку відповідача, суд не дав належної оцінки поясненням свідка ОСОБА_2 та не прийняв до уваги те, що позивач відмовилася виконувати розпорядження безпосереднього керівника щодо прибирання території. Також, вважає, що прибирання території передбачено п. 7 Колективного договору та Правилами трудового розпорядку, а тому позивач зобов'язана була за усною вказівкою керівника виконати такий обов'язок, тоді як висновок суду про необхідність її згоди або надання письмового розпорядження є помилковим. Вважає, що право позивача на безпечні умови праці не було порушено, а тому вона не мала підстав відмовитися від виконання прямої вказівки керівника. Відповідач зазначає також, що ОСОБА_1 порушила п. 9 Правил внутрішнього трудового розпорядку щодо дотримання правил моралі і гуманізму, з якими вона була ознайомлена при прийомі на роботу під підпис.

Не погоджується відповідач і з висновком суду щодо скасування наказу №82/с від 31.07.2017 року, оскільки порушення позивачем п. 6.3. Інструкції №ЦТ-0033 саме по собі вже є порушенням посадових обов'язків щодо ведення журналу №2 форми ТУ-133. Також, звертає увагу й на те, що за аналогічне порушення позивач вже притягувалася до дисциплінарної відповідальності, однак повторно не внесла відповідні дані до журналу. Відповідач вважає, що суд не вірно зрозумів пояснення ОСОБА_2, які надавалися нею у схвильованому стані, оскільки у дійсності ревізія була проведена 18-19 травня 2017 року, і за результатами ревізії позивачу оголошено догану наказом №63/с від 01.06.2017 року.

Відповідач вважає не доведеними та необґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «Укрзалізниця» - Ручку М.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.07.2001 року перебуває у трудових відносинах з Структурним підрозділом «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», з 13.03.2008 року була призначена на посаду техніка (з розшифрування швидкостемірних стрічок), з 05.11.2010 року - на посаду техніка.

Наказом Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 49/с від 24.04.2017 року (далі - наказ № 49/с) ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності (т. 1 а.с. 5) за відмову виконувати розпорядження безпосереднього керівника, невиконання п. 1.2. посадової інструкції, п. 9 Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Наказом Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 82/с від 31.07.2017 року (далі - наказ № 82/с) ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності (т. 1 а.с. 49) за невиконання своїх посадових обов'язків та неодноразове порушення вимог п. 6.3. Інструкції ЦТ-0033, що є грубим порушенням трудової дисципліни.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту винного вчинення працівником дисциплінарних проступків та відсутності у зв'язку з чимпідстав для винесення оспорюваних наказів та застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді догани.

Перевіряючи правомірність притягнення позивача ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов'язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов'язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов'язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов'язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов'язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та видачі наказу № 49/с від 24.04.2017 року стала відмова ОСОБА_1 виконувати розпорядження безпосереднього керівника, невиконання п. 1.2. посадової інструкції, п. 9 Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Винесенню наказу № 49/с від 24.04.2017 року передувала оперативна нарада від 20.04.2017 року під головуванням начальника депо по розгляду випадку порушення трудової дисципліни, на якій було встановлено, що 12 квітня 2017 року помічник начальника з кадрових питань ОСОБА_5, доводячи розпорядження начальника депо по виробничим підрозділам, в відділенні розшифрування швидкостемірних стрічок оголосив про необхідність наступного дня, 13.04.2017 року працівникам відділення вийти і зробити приборку своєї закріпленої території. На той момент, через захворювання певних працівників, склалася така ситуація, що в зміні № 2 працювало 3 особи, а в зміні № 1 одна особа, на яку і припадав «чистий четвер». Природньо, що ОСОБА_2 запропонувала зробити приборку 12.04.2017 року. Техніки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згодилися, а технік ОСОБА_1 відмовилася, обґрунтовуючи свою відмову тим, що приборка запланована на 13.04.2017 р., тобто у її вихідний день. На умовляння техніка ОСОБА_2 про необхідність врахувати ситуацію, що склалася з контингентом, і попрацювати на прилеглій території сьогодні ОСОБА_1 відмовилася, а коли отримала від ОСОБА_2 наказ, то брутально обізвала її (т. 1 а.с. 5).

Пунктом 1.1.3. розпорядження Криворізького міського голови «Про проведення заходів щодо забезпечення чистоти та порядку в м. Кривому Розі в 2017 року» № 48-р від 14.03.2017 року передбачено проведення на території районів міста щотижневих заходів у межах акції «Чистий четвер».

Згідно розпорядчого документу вх. ТПр3-3/1405 від 07.04.2017 року за підписом в.о. начальника Придніпровської залізниці Тищенко Ю., Структурний підрозділ «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» працівників було зобов'язано організувати у підпорядкованих виробничих (структурних) підрозділах проведення: у квітні - всеукраїнської акції з благоустрою «За чисте довкілля»; з 12.04 (13.04) та 22.04.2017 року - Дня довкілля з благоустрою територій населених пунктів та виробничих підрозділів. Залучення працівників до робіт з благоустрою у цей день (з 12.04 (13.04.) та 22.04.2017 року) здійснювати за їх згодою та оформляти наказами (розпорядженнями) відповідних керівників.

Отже, залучення працівника ОСОБА_1 до прибирання території в межах акції «Чистий четвер» можливо виключно за наявності її згоди та на підставі відповідного розпорядження.

Згідно ж письмових пояснень ОСОБА_1, відібраних у неї роботодавцем у порядку ст. 149 КЗПП України, вона дійсно у розмові допустила висказування «что от быдла ждать», перебуваючи у схвильованому стані та не мала на увазі конкретно ОСОБА_2 Інформацію щодо необхідності вийти на роботу для прибирання території вона не сприйняла на власний рахунок, оскільки 13 квітня 2017 року був її вихідним днем, а проведення прибирання території іншими працівниками її зміни 12 квітня 2017 року являється їх власним волевиявленням (т. 1 а.с. 36).

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 відмовилася брати участь в акції «Чистий четвер», що є її правом та вона не може бути притягнута до дисциплінарної відповідальності за такі дії.

У пункті 1.2. посадової інструкції техніка з розшифрування швидкостемірних стрічок Криворізького локомотичного депо (далі - посадова інструкція техніка) зазначено, що технік безпосередньо підпорядковується заступнику начальника депо (з експлуатації) та старшому техніку-розшифрувальнику швидкостемірних стрічок.

Пункт 9 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Криворізького локомотивного депо Придніпровської залізниці (далі - Правил внутрішнього трудового розпорядку) зазначає, що працівникам треба дотримуватись правил і моралі гуманізму, загальнолюдських цінностей, з гідністю вести на роботі і поза роботою, утримувати інших від порушень трудової дисципліни та громадського порядку, сприяти зміцненню дисципліни в трудовому колективі.

Відповідно до п. 6 Правил внутрішнього трудового розпорядку забороняється в робочий час: відволікати працівників від їх безпосередньої роботи: викликати чи знімати з роботи для виконання громадських обов'язків і проведення різного роду заходів не пов'язаних з виробничою діяльністю, отже пропозиція ОСОБА_2 зробити прибирання території 12.04.2017 року під час робочої зміни позивача не відповідає вимогам Правил внутрішнього трудового розпорядку та не може бути підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що прибирання території передбачено п. 7 Колективного договору та Правилами трудового розпорядку, а тому позивач зобов'язана була за усною вказівкою керівника виконати такий обов'язок, колегією суддів відхиляються, оскільки матеріалами справи підтверджено, що до дисциплінарної відповідальності позивача було притягнуто не за те, що вона не вчиняє дії по прибиранню території передбачені п. 7 Колективного договору, а саме за відмову примати участь в прибиранні території в межах акції «Чистий четвер», до якої залучаються працівники лише у разі наявності їх згоди, тобто на добровільних засадах.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог Правил внутрішнього трудового розпорядку щодо дотримання правил моралі і гуманізму, є безпідставними, оскільки з тексту наказу № 49/с від 24.04.2017 року слідує, що підставою для притягнення ОСОБА_1 для дисциплінарної відповідальності стала саме відмова виконувати розпорядження безпосереднього керівника.

Таким чином, враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду про визнання незаконним та скасування наказу № 49/с від 24.04.2017 року, так як його суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тоді як аргументи апеляційної скарги в частині доводів, що стосується наказу № 49/с від 24.04.2017 року,не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та видачі наказу № 82/с від 31.07.2017 року стало невиконання позивачем своїх посадових обов'язків та неодноразове порушення вимог п. 6.3. Інструкції ЦТ-0033.

Винесенню наказу № 82/с від 31.07.2017 року передувала оперативна нарада від 28 липня 2017 року під головуванням начальника депо по розгляду випадку зникнення швидкостемірних стрічок, на якій було встановлено, що ОСОБА_1 була розшифрована швидкостемірна стрічка з електровозу ВЛ8-1026 під керуванням машиніста ОСОБА_9 та нею було виявлено порушення керування автогальмами, допущене машиністом, після чого дана швидкостемірна стрічка була відкладена нею на розгляд в.о. ТЧМІ Дурандін О.Ю., також, ОСОБА_1 були розшифровані швидкостемірні стрічки з тепловозу під керуванням машиніста ОСОБА_11 та нею було виявлено порушення керування автогальмами, допущені машиністом, після чого дані швидкостемірні стрічки була відкладені нею на розгляд в.о. ТЧМІ Паріарко В.І., однак відповідні записи до Журналу №2 нею не вносились (т. 1 а.с. 164 - 165). Нараду проведено за участі ОСОБА_1, яка надала свої пояснення, у зв'язку з чим колегія дійшла висновку про те, що роботодавцем виконано вимоги ст. 149 КЗпП України.

Згідно пункту 6.3. Інструкції № ЦТ-0033 з експлуатації локомотивних швидкостемірів 3СЛ2М, приводів до них і по розшифровуванню швидкостемірних стрічок, затвердженої наказом Укрзалізниці № 19-Ц від 18.01.2002 року (далі - Інструкція № ЦТ-0033), визначено, що: у журналі № 2 реєструються швидкостемірні стрічки, на яких виявлені порушення технології ведення поїзда, виконання маневрових пересувань, керування гальмами, у тому числі: усі випадки екстрених і автостопних гальмувань; повне службове гальмування виконане машиністом в один прийом при прямуванні на заборонний сигнал; відсутність або порушення встановленого порядку проведення перевірок і випробування гальм при прийманні локомотива, після причіплювання до составу, у шляху прямування; припинення машиністом розпочатого автостопного гальмування (вимикання ЕПК) і інші випадки порушення правил керування гальмами і ведення поїзда, вказані у розділі 9 цієї Інструкції; перевищення встановлених швидкостей руху на шляху прямування або при виконанні маневрової роботи; вимикання або пізнє вмикання машиністом справних пристроїв АЛС; усі випадки прямування з несправними пристроями АЛС при виході їх із ладу на шляху прямування; порушення порядку користування приладами безпеки на шляху прямування або при виконанні маневрової роботи; порушення порядку заповнення або відсутності поїзних документів; відсутність протягування швидкостемірної стрічки у встановлених випадках; втручання машиніста в роботу справно діючих реєструючих пристроїв швидкостеміра, примусова зміна параметрів запису або їхнє виправлення (підчищання, підтирання, тощо); відсутність запису на стрічці хоча б одного писця протягом 30 хвилин і більше.

Отже, виявлені ОСОБА_1 при розшифровці швидкостемірних стрічок порушення керування гальмами, допущені машиністами, підлягає обов'язковій реєстрації у журналі № 2 (форма ТУ-133) у відповідності до вимог пункту 6.3. Інструкції № ЦТ-0033.

Згідно ж пункту 6.1. цієї Інструкції технік-розшифровувач повинен правильно вести журнал форми ТУ-133.

Посадовою Інструкцією техніка з розшифрування швидкостемірних стрічок Криворізького локомотичного депо, з якою ОСОБА_1 була ознайомлена під підпис 18 січня 2016 року, передбачено, що технік з розшифрування швидкостемірних стрічок займається розшифруванням показань швидкостемірних стрічок поступаючи від чергового по депо, виявлені при розшифруванні швидкостемірних стрічок порушення фіксує в журналах форми ТУ-133 № 1, 2, 3, 4 (пункт2.1. Інструкції).

Отже, до посадових обов'язків позивача ОСОБА_1 входить розшифрування показань швидкостемірних стрічок та, при виявлені при розшифруванні швидкостемірних стрічок порушень, їх фіксація в журналі форми ТУ-133 № 1, 2, 3, 4, тоді як порядок та умови проведення такої фіксації конкретизовано саме у пункті 6.3. Інструкції № ЦТ-0033, яка визначає чіткий перелік швидкостемірних стрічок, які підлягають обов'язковій фіксації саме у журналі №2.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що невнесення техніком з розшифрування швидкостемірних стрічок ОСОБА_1 виявлених нею при розшифруванні швидкостемірних стрічок порушень гальмування до журналу №2 є порушенням вимог пункту 6.3. Інструкції № ЦТ-0033 за яке останню й було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, з урахуванням ч. 2 ст. 149 КЗпП України, роботодавцем було враховано й той факт, що ОСОБА_1 вже притягувалася до дисциплінарної відповідальності за аналогічне порушення вимог пункту 6.3. Інструкції № ЦТ-0033 (наказ №63/с від 01 червня 2017 року - т. 1 а.с. 147), у зв'язку з чим було кваліфіковано таке порушення як неодноразове.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку що наказ № 82/с від 31.07.2017 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани винесений у відповідності до норм чинного законодавства, роботодавцем доведено факт порушення позивачем трудової дисципліни, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконним та скасування наказу № 82/с від 31.07.2017 року не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в цій частині з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання неправомірним та скасування наказу Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 82/с від 31.07.2017 року.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом вказаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Тома проти Люксембургу» (2001), «Надбала проти Польщі» (2000) визнається, що при визнанні звільнення позивача незаконним, суд вважає доведеним, що порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня та характеру перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані порушенням її гарантованого конституцією права на працю, характеру та способу заподіяння моральної шкоди, враховує також ту обставину, що задоволення позову в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є одночасно і частковою компенсацією заподіяної моральної шкоди.

Оскільки, як позивач ОСОБА_1, так і суд першої інстанції, визначили розмір компенсації за моральну шкоду, заподіяну позивачу незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності, виходив з того, що відповідач двічі (наказ № 49/с від 24.04.2017 року та наказ № 82/с від 31.07.2017 року) незаконно притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності, тоді як суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності мало місце одноразово, тобто 24.04.2017 року, а видачею наказу № 82/с від 31.07.2017 року жодні охоронювані закони та інтереси позивача ОСОБА_1 порушені не були, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та вважає, що, враховуючи характер неправомірних дій відповідача, доведену позивачем глибину душевних страждань та обставини справи, дотримуючись принципу розумності, виваженості та справедливості, справедливим буде визначити розмір моральної шкоди у сумі 1 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частин 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України і у разі часткового задоволення позову судові витрати щодо сплати правничої допомоги покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищевикладено колегія суддів, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значення справи для позивача, а також часткове задоволення позовних вимог, дійшла висновку про наявність правових підстав для відшкодування всіх витрат позивача, понесених нею на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн., у зв'язку з чим рішення суду в частині вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу підлягає зміні..

Крім того, зважаючи на положення п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів зменшує розмір судового збору, стягнутого з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 з 1 280,00 грн. до 854,00 грн., тобто пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

В іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим зміні або ж скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів стягує з ОСОБА_1 на користь Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 960,00 грн., пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» - задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 вересня 2018 рокув частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання неправомірним та скасування наказу Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 82с від 31.07.2017 року, яким ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання неправомірним та скасування наказу Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 82с від 31.07.2017 року відмовити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 вересня 2018 рокузмінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, витрат на професійну правничу допомогу та на сплату судового збору, стягнутих з Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» зменшивши розмір моральної шкоди з 2 000, 00 грн. до 1 000 (однієї тисячі) гривень 00 (нуль) копійок, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу з 5 000, 00 грн. до 2 500 (двох тисяч п'ятисот гривень) 00 (нуль) копійок, зменшивши розмір судового збору з 1 280, 00 грн. до 854 (вісімсот п'ятдесяти чотирьох) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 вересня 2018 рокузмінити в частині загального розміру сум, стягнутих з Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», зменшивши цей розмір з 8 280,00 грн. до 4 354 (чотирьох тисяч триста п'ятдесяти чотирьох) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 960 (дев'ятсот п'ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: