____________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 4-с/947/146/19
УХВАЛА

про залишення скарги без руху

03.12.2019 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Літвінова І.А., ознайомившись зі скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Першого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Іскри Станіслава Ігоровича щодо примусово проникнення від 31.10.2019 року та скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 31.10.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Скарга ОСОБА_1 стосується судового контролю за виконанням рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/13373/18 від 16.01.2019 року, як суду, який видав виконавчий документ.

За правилами, встановленими статтею 447 ЦПК України право на звернення із скаргою до суду мають суб`єкти, які є сторонами виконавчого провадження.

З метою перевірки правоздатності скаржника, вирішення питання щодо прийняття скарги до провадження та перевірки необхідних для розгляду скарги обставин, ухвалою судді від 25.11.2019 року з канцелярії Київського районного суду м. Одеси витребувано до огляду цивільну справу № 520/13373/18.

Витребувані матеріали передані судді 02.12.2019 року.

При огляді цивільної справи № 520/13373/18 встановлено, що 26.09.2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Розгляд справи закінчено 16.01.2019 року постановленням заочного рішення про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) суми заборгованості у розмірі 191528 гривень 80 коп., що еквівалентно 6800 доларів США, та судового збору у розмірі 1914 гривень 34 коп.

Отже ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.01.2019 у цивільній справі № 520/13373/18, й відповідно набула права, встановленні статтею 447 ЦПК України.

За положеннями п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

У скарзі ОСОБА_1 просить визнати дії старшого виконавця Першого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Іскри С.І. щодо примусового проникнення 31.10.2019 року до приміщення ВТЦ «Мегадом», проведення в ньому опису та арешту майна, опечатування приміщення ВТЦ «Мегадом» у виконавчому провадженні № 58936260 неправомірними та скасувати постанови про опис та арешт майна боржника від 31.10.2019 року у цьому виконавчому провадженні, та зазначає, що виконавчі дії щодо опису та арешту майна боржника проводились за відсутності боржника, що зазначено і в оскарженій постанові. Постанова не була вручена боржнику в день її винесення та на адресу боржника не направлялась. 08.11.2019 року ОСОБА_1 звернулась до державного виконавця з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 58936260. Матеріали були надані на ознайомлення 11.11.2019 року. Отже вказана дата є датою, коли боржнику стало відомо про оскаржувану постанову.

Скарга на дії державного виконавця, проведені 31.10.2019 року, та на постанову державного виконавця, датовану 31.10.2019 року, подана до суду 21.11.2019 року, тобто з пропуском встановленого законом процесуального строку.

Заявник просить цей строк поновити. Проте доказів, які підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно ознайомлювалася з матеріалами виконавчого провадження № 58936260 саме 11.11.2019 року до скарги не надано.

Згідно з частинами 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає за необхідне скаргу ОСОБА_1 залишити без руху, визначивши скаржнику строк для надання суду доказів щодо дати ознайомлення із виконавчим провадженням.

Також скаржнику у встановлений судом строк необхідно виправити недоліки скарги, виконавши вимоги статтей 83, 95, 175, 177 ЦПК України щодо змісту скарги та порядку подання письмових доказів.

Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснив, що скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Вимоги до форми, змісту та порядку подання позовної заяви передбачені положеннями статей 175, 177 ЦПК України.

На виконання п. 6, п. 10 ч. 3, ч. 4 ст. 175 ЦПК України заявнику необхідно вказати чи проводилось ним досудове врегулювання спору та підтвердити, що ним не подано іншої скарги на цього ж виконавця з тим самим предметом та з тих самих підстав; зазначити підстави звільнення заявника від сплати судового збору.

Положеннями статті 452 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Скаржник ОСОБА_1 не надала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. зважаючи на наведене, суд звертає увагу заявника, що за положеннями статей 133, 134 ЦПК України, судові витрати складаються не тільки з судового збору, а й з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд пропонує скаржнику враховувати можливі негативні наслідки в разі невиконання п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Щодо доданих до заяви доказів, то зауважується, що жоден з них не засвідчений у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 95 ЦПК України, згідно з якою учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Аналогічний порядок засвідчення копій документів встановлений й пунктам 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55).

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Окремо звертається увага ОСОБА_1 , що засвідченню підлягають тільки ті докази, оригінали яких знаходяться у неї. Про наявність оригіналів у іншої особи заявник повинна зазначити у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 95 ЦПК України.

Отже, заявнику необхідно засвідчити докази у порядку, встановленому ч. 5 ст. 95 ЦПК України, та на виконання вимог пункту 8 частини третьої статті 175 ЦПК України - зазначати у скарзі докази, які не можуть бути подані разом із скаргою; зазначати щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і в свою чергу, заявник зобов`язаний додати саме до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують такі обставини.

Наслідками неподання доказів у встановлений законом або судом строк, за приписами з ч. 8 ст. 83 ЦПК України може стати не прийняття цих доказів судом, якщо особа, яка подає такі докази не обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Одночасно заявнику роз`яснюється право подати до скарги, у разі необхідності клопотання та заяви про витребування доказів, тощо (ч. 3 ст. 177 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням доступу до суду.

Керуючись ст.ст. 11, 83, 95, 175, 177 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на та дії старшого державного виконавця Першого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Іскри Станіслава Ігоровича щодо примусово проникнення 31.10.2019 року та скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 31.10.2019 року - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Недоліки усунути шляхом належного виконання вимог статей 175, 177, ч. 5 ст. 95 ЦПК України відповідно до мотивувальної частини цієї ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику, роз`яснивши, що у випадку виконання ухвали та усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, суд продовжить розгляд справи. В разі не усунення недоліків скарги у строк, встановлений судом скарга буде залишена без розгляду, що не позбавить заявника права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду апеляційному оскарженню не підлягає.

З текстом ухвали можна ознайомитись за веб-адресою:www.reyestr.court.gov.ua.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки:https://court.gov.ua/fair/sud1512/.

Суддя Літвінова І. А.