Справа № 456/3291/19
Провадження № 2-о/456/106/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В.

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , звернувшись до суду з поданою заявою, просить суд встановити факт її проживання з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом останніх п`яти років до дня смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог покликалася на те, що вона ОСОБА_1 (прізвище до укладення шлюбу ОСОБА_1 ) доводиться внучатою племінницею (онукою рідного брата ОСОБА_4 ) ОСОБА_2

Ще за життя 08.11.2018 ОСОБА_2 склала на її ім`я заповіт, яким усе своє майно заповіла їй. Таке розпорядження вона зробила, оскільки власних дітей не мала, а інші родичі та спадкоємці померли. Відтак вона найближча рідна людина, яка залишилась у покійної. Вказала, що весь період до часу смерті вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, оскільки в силу свого похилого віку вони з чоловіком змушені були забрати ОСОБА_2 проживати у с. Верхня Стинава Стрийського району Львівської області, не зважаючи на те, що ОСОБА_2 залишилась зареєстрованою у Тернопільській області. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, однак поховання, яким вона займалась особисто, відбувалось у с. Товстолуг Тернопільської області, так як це було особистим розпорядженням померлої.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме: домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельна ділянка, призначена для обслуговування вищезазначеного житлового будинку. Відтак для оформлення спадкових прав за заповітом вона звернулась із заявою у Тернопільську державну районну нотаріальну контору, однак отримала відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що в заповіті ОСОБА_2 вказала, що вона заповідає майно своїй племінниці, а вона доводиться їй внучатою племінницею, а саме: онукою її рідного брата, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду з даною заявою.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Іванус М.І. в судовому засіданні заяву підтримали, покликаючись на викладені в ній обставини, просили суд її задовольнити.

Уповноважений представник заінтересованої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, відповідно до якої просив проводити розгляд справи без його участі.

Уповноважений представник заінтересованої особи Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 /а.с. 7/.

В подальшому заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Труханівської сільської ради Сколівського району /а.с. 9/.

Батьками матері заявниці ОСОБА_10 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_3 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_11 . Дані факти стверджуються наявними у матеріалах справи копіями витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 5 від 13.08.2019 та копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 21.11.1995 /а.с. 10-11/.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були рідними братом і сестрою, що стверджується їхніми свідоцтвами про народження НОМЕР_11 від 15.06.1942 та НОМЕР_12 від 25.12.1962 /а.с. 12-13/.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 ОСОБА_12 23.12.1963 зареєструвала шлюб з ОСОБА_13 та після реєстрації шлюбу такій присвоєно прізвище ОСОБА_14 /а.с. 14/.

На підставі вище наведеного судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 доводиться ОСОБА_2 внучатою племінницею, тобто онукою її рідного брата ОСОБА_4

Мати заявниці ОСОБА_7 , дідусь ОСОБА_4 та чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_13 померли, що стверджується копіями свідоцтв про смерть серії НОМЕР_5 від 21.01.1997, серії НОМЕР_6 від 21.01.1997, серії НОМЕР_7 від 16.03.2010 /а.с. 15-17/.

08.10.2018 ОСОБА_2 склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Стинавської сільської ради Стрийського району, відповідно до якого така заповіла належний їй будинок та погосподарські будівлі і присадибну земельну ділянку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , своїй племінниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 18/.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті с . Верхня Стинава Стрийського району Львівської області /а.с. 19/.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке належало їй на праві власності на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2010 та підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав від 19.01.2011, та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, що належала їй на підставі свідоцтва про право власності від 06.08.2015 /а.с.21-24/.

Судом встановлено, що за заявою ОСОБА_1 № 548 від 02.05.2019 в Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за № 173-2019, номер у спадковому реєстрі 64127368, що стверджується копією витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі та оглянутою в судовому засіданні копією спадкової справи.

Однак, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.08.2019, державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки спадкоємцем ОСОБА_1 не надано документів, які підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем /а.с. 26/.

За правилами статей 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом частин другої-четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Враховуючи наведене, до спадкоємців четвертої черги можуть належати і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Судом встановлено, що згідно з довідкою Великогаївської сільської ради Тернопільського району від 18.04.2019 № 194 спадкодавець ОСОБА_2 була зареєстрована у АДРЕСА_1 .

З довідки, виданої виконавчим комітетом Стинавської сільської ради Стрийського району Львівської області від 09.08.2019 № 229, встановлено, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно до дня смерті проживала без реєстрації у АДРЕСА_2 . На час смерті за вказаною адресою були зареєстровані наступні члени сім`ї: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 27/.

Окрім цього, згідно з довідкою Великогаївської сільської ради від 12.08.2019 № 2713 ОСОБА_1 за рахунок власних коштів здійснювала поховання ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і до дня смерті проживала разом /а.с. 20/.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що доводиться заявниці бабцею. Оскільки ОСОБА_2 , яка була рідною сестрою її чоловіка ОСОБА_4 , хворіла та проживала сама після смерті свого чоловіка, онука ОСОБА_1 забрала її у с. Верхня Стинава Стрийського району Львівської області, де вони проживали разом однією сім`єю близько 5-6 років до дня її смерті. Оскільки ОСОБА_2 хворіла, потребувала допомоги і стороннього догляду, який здійснювала заявниця, тому вона склала заповіт на неї.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що проживає у с. Верхня Стинава Стрийського району Львівської області разом із заявницею та доводиться рідним братом її покійної матері. В померлої ОСОБА_2 дітей не було, а тому через три роки після смерті її чоловіка ОСОБА_1 забрала ОСОБА_2 проживати до них, оскільки вона хворіла та потребувала допомоги і стороннього догляду. Вони допомагали їй, а вона їм, тобто проживали як одна сім`я. ОСОБА_2 отримувала пенсію, яку вона віддавала в спільний бюджет для придбання ліків та продуктів. Після смерті ОСОБА_2 її похованням займались заявниця та її чоловік.

Обов`язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, із доказів у справі, які оцінено за вимогами допустимості, належності, достатності та взаємного зв`язку, судом встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Верхня Стинава Стрийського району Львівської області ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно проживали однією сім`єю, починаючи з 2013 року, тобто не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дає їй можливість отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319, 354ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_3 ; паспорт № НОМЕР_9 від 29.08.2017; РНОКПП НОМЕР_10 ) проживала однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2013 року до часу відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено судом 15.11.2019.

Суддя Л.В.Гула