У Х В А Л А

14 листопада 2019 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Єршова Л.С., дослідивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики та штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

В інтересах ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до суду звернувся адвокат Савицька О.М. з позовом до ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , про стягнення суми позики у розмірі 101000,00 грн., пені за прострочення повернення позики за період з 30.10.2018 року по 30.04.2019 року у розмірі 183820,00 гривень.

Підставою звернення до суду стало невиконання умов договору позики, укладеного 24.02.2017 року.

За допомогою системи автоматизованого документообігу суду визначено, що розгляд цієї справи здійснюватиме суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С.

З огляду на матеріали справи та враховуючи вимоги ч. 3 ст. 274 ЦПК України, суддя встановив, що справу необхідно прийняти до провадження, слухати справу за правилами загального позовного провадження, та з метою виконання завдань підготовчого провадження, передбачених ст. 189 ЦПК України, провести підготовче засідання.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 187 ЦПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зокрема зазначається результат вирішення заяв і клопотань позивача, що надійшли разом з позовною заявою, якщо їх вирішення не потребує виклику сторін.

Разом з позовом позивач надав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на частку (внесок) ОСОБА_2 у ТОВ «Бастіон-МС», ідентифікаційний код 40759796, місцезнаходження: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , у розмірі 5000,00 грн., заборонити ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , відчужувати та будь-яким чином розпоряджатися часткою (внеском) у ТОВ «Бастіон-МС», ідентифікаційний код 40759796, місцезнаходження: АДРЕСА_5 , у розмірі 5000,00 грн.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо стягнення грошових коштів за договором позики в розмірі 284820,00 грн., а відтак невжиття заходів забезпечення позову в разі його задоволення дійсно може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 належать корпоративні права на частку у ТОВ «Бастіон-МС», , місцезнаходження: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 60 , кв. АДРЕСА_4 , у розмірі 5000,00 грн.

Враховуючи наведені обставини та вимоги законодавства, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову у даній справі у вигляді накладення арешту на частку корпоративних прав у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бастіон-МС», , місцезнаходження: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 60 , кв. 10, у розмірі 5000,00 грн., яка належить ОСОБА_2 .

Такий вид забезпечення позову є співмірним і відповідає заявленим позовним вимогам, є необхідним і достатнім для забезпечення виконання можливого судового рішення.

При цьому таке забезпечення позову не порушує принципів змагальності та процесуальної рівності сторін. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Відповідно до ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Цивільний процесуальний закон, а саме ст.ст.149-150 ЦПК України, передбачає можливість обмеження особи у здійсненні права власності при вжитті заходів забезпечення цивільного позову зокрема шляхом накладення арешту на частку в статутному капіталі.

При цьому, суд враховує, що в даному випадку відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства суд вирішує лише процедурне питання про забезпечення позовних вимог, не позбавляючи товариство права власності на належне йому майно та не обмежуючи його у господарській діяльності. Накладення арешту на належну відповідачу частку корпоративних прав за своїм змістом полягає виключно у обмеженні права особи розпорядитися цією часткою у статутному капіталі (провести її відчуження), проте не позбавляє відповідача права володіння і користування цією часткою, зокрема не перешкоджає використанню у господарській (підприємницькій) діяльності та виконанню зобов`язань з іншими особами чи контрагентами. Таким чином, накладення арешту на частку відповідача у статутному капіталі товариства не може перешкоджати його подальшій господарській діяльності та вплинути на реалізацію своїх прав іншими учасниками товариства.

Суд не вбачає підстав у задоволенні клопотання про забезпечення позову в частині заборони відповідачу відчужувати та будь-яким чином розпоряджатись часткою у товаристві, оскільки заборона відчуження частки по суті вже передбачена арештом, і саме арешт є ефективним необхідним і достатнім засобом для забезпечення виконання можливого судового рішення.

Враховуючи викладене, дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи те, що позивачем надано відомості про належність спірного майна відповідачу, а також співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про часткове її задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення: якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до вимог статті 154 ЦПК України зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Суддею встановлено, що у заяві про забезпечення позову представник позивача надає суду пропозицію щодо зустрічного забезпечення у вигляді зобов`язання відшкодування фактичних збитків відповідача із суми пені, яка буде сплачена відповідачем на користь позивача, проте на думку судді, зазначена пропозиція заздалегідь передбачає, що спір судом буде вирішено на користь позивача, що є неприпустимим, та по своїй суті не є зустрічним забезпеченням, спрямованим на відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Суддею встановлено, що позивачем не надані докази того, що його майновий стан достатній для того, щоб відшкодувати збитки відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Таким чином, на думку суду, наявні підстави для застосування зустрічного забезпечення.

При цьому суддя вважає за доцільне визначити позивачеві розмір зустрічного забезпечення у сумі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень та зобов`язати сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду у строк, передбачений пунктом 8 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 19, 76-84, 149-154, 157, 175, 177, 187, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики та штрафних санкцій, прийняти до розгляду та відкрити провадження по справі.

Справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання по справі призначити на 23 грудня 2019 року о 17 годині 10 хвилин.

Підготовче судове засідання відбудеться в залі судових засідань № 216 у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси (вул. Балківська, 33, 2 поверх).

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідачі мають право пред`явити зустрічний позов.

Заяву позивача про забезпечення позову, задовольнити частково.

Накласти арешт на частку (внесок) ОСОБА_2 у ТОВ «Бастіон-МС», ідентифікаційний код 40759796, місцезнаходження: АДРЕСА_5 , у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалу для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: Одеська АДРЕСА_6 Окнянський АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Застосувати зустрічне забезпечення позову.

Визначити позивачеві ОСОБА_1 розмір зустрічного забезпечення у сумі 5000,00 (п`яь тисяч) гривень та зобов`язати позивача сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду (Отримувач: ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (ЄДРПОУ): 26302945, Банк отримувача: Державна казначейська служба України, МФО: 820172, № рахунку: 5435) у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та зобов`язати позивача у вказаний строк надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://pm.od.court.gov.ua/sud1522/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та в частині забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, при цьому оскарження ухвали в частині забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 353 ЦПК України в апеляційному порядку ухвала може бути оскаржена лише з підстав порушення правил підсудності та забезпечення позову. В іншій частині заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Згідно з ст. 354 та відповідно до п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

Суддя Л.С. Єршова