Постанова

Іменем України

09 січня 2019 року

м. Київ

справа № 758/13374/14-ц

провадження № 61-27757св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - Подільська районна у місті Києві державна адміністрація,

третя особа - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 18 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Пікуль А. А., Левенця Б. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_6, в якому просили виділити частки у спільному сумісному майні, виділити кожному порівну по 1/4 частці та визнати за кожним право власності на 1/4 частину спірної квартири.

Позовна заява мотивована тим, що квартира АДРЕСА_1 була приватизована на всіх членів сім'ї ОСОБА_6, але при цьому їхні частки у спільній сумісній власності визначені не були. У зв'язку з тим, що Подільською районною державною адміністрацією було відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право власності на квартиру для оформлення права власності на частку кожного з співвласників, в зв'язку з відсутністю письмової згоди всіх співвласників, а колишній чоловік ОСОБА_6 не надає свою згоду на виділення часток, не обґрунтовуючи причини, тому вимушені звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Виділено ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 частку із спільного сумісного з ОСОБА_6 майна: квартири АДРЕСА_2, у розмірі по 1/4 кожному з них та визнано право власності за ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 1/4 частці за кожним з них на квартиру АДРЕСА_2 .

Припинено право спільної сумісної власності позивачів ОСОБА_5 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки у позивачів відсутні правовстановлюючі документи на належні їм частини квартири, а третя

особа - ОСОБА_6 перешкоджає їм реалізовувати своє право на володіння та розпорядження належної позивачам частки майна, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги пред'явлено до неналежного відповідача.

16 листопада 2017 року ОСОБА_7 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 18 жовтня 2017 року та залишити в силі рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2015 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що суд першої інстанції неправильно визначився з процесуальним статусом осіб по справі. Третя особа по справі не може зареєструвати право власності позивачів, таких повноважень у неї немає.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

03 січня 2018 року ОСОБА_6 через засоби поштового зв'язку подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що Подільська районна в місті Києві державна адміністрація є неналежним відповідачем у справі, внаслідок чого позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У травні 2018 року касаційна скарга разом із матеріалами цивільної справи надійшла до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної держадміністрації 26 січня

1998 року, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_6 (третя особа у справі) та членам його сім'ї: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (позивачі) в рівних частках кожному.

Тобто, дана справа пов'язана з правами та інтересами не тільки позивачів, а і ОСОБА_6, який в даній справі є третьою особою, хоча повинен бути відповідачем.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції) суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції) суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції питання про заміну первісного відповідача належним відповідачем у справі не вирішувалося. Враховуючи, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішення питання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, права та інтереси якого зачіпаються, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення Подільського районного суду міста Києва

від 07 грудня 2015 року та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Апеляційного суду міста Києва від 18 жовтня

2017 року - без змін, оскільки підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська