КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Панченка М.М.

cуддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду м.Києва від 05 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договору та стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АК «КБ «Приватбанк») і, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив ухвалити рішення, яким розірвати укладені сторонами договори №SАМDN0374 (вклад «Депозит VIP») від 22.04.2011 року та №SАМDN3470 (вклад «Депозит VIP») від 17.07.2012 року/а.с.4-9, 43-48/.

Просив також стягнути з відповідача на свою користь:

- за договором №SАМDN0374 (вклад «Депозит VIP») від 22.04.2011 року 53.985,9 дол.США, з яких 50.000 дол., як розмір депозитного вкладу та 3.985,9 дол.США, як залишок за відсотками, станом на 28.02.2014 року;

- за договором №SАМDN3470 (вклад «Депозит VIP») від 17.07.2012 року 11.610,36 дол.США, з яких, 10.000 дол.США, як розмір депозитного вкладу та 1.610,36 дол.США, як залишок за відсотками, станом на 28.02.2014 року;

- відсотки за користування банківським вкладом за договором №SАМDN0374 (вклад «Депозит VIP») від 22.04.2011 року у розмірі 16.720,55 дол.США та за договором №SАМDN3470 (вклад «Депозит VIP») від 17.07.2012 року у розмірі 3.934,25 дол.США, які нараховані за період з 01.03.2014 року по 28.01.2018 року;

- 3% річних у розмірі 5.636, 71 дол.США за період з 12.12.2014 року по 28.01.2018 року, в порядку ст.625 ЦК України.

Зазначав, що його позовні вимоги ґрунтуються на пунктах 16 договорів, згідно яких він має право розірвати договори у відповідності до чинного законодавства, повідомивши Банк за два банківських дня до дати розірвання договорів.

Як зазначив позивач, він двічі звертався до відповідача про розірвання спірних договорів та повернення вкладних коштів, однак відповідач безпідставно відмовляється від дострокового, за вимогою вкладника, розривати ці договори та повертати вкладні суми з нарахованими відсотками.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 05 липня 2018 року позов задоволено/ а.с.112- 118/.

Судовим рішенням розірвано спірні договори банківського вкладу та зобов»язано Банк сплатити позивачу вкладні суми з нарахованими відсотками та штрафними санкціями.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 18.10.2018 року виправлено описку у зазначеному рішенні, яка полягає у виправленні неправильного написання судом реквізитів спірних депозитних договорів, а також виправлено текст у мотивувальній частині рішення щодо сум, які підлягали стягненню на користь позивача/а.с.123/.

В поданій апеляційній скарзі відповідач АК «КБ «Приватбанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення по відмову у позові.

В доводах апеляційної скарги послався на те, що позивач не надав суду належних доказів наявності договірних відносин між сторонами.

Крім того, скаржник послався на те, що Центральним Банком Росії було прийняте рішення №РН-33/1 від 21.04.2014 року про припинення з 21.04.2014 року діяльності відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «Приватбанк» на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя.

Зазначене рішення послужило підставою для придбання російською автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» (АНО «ФЗВ») прав вимог за зобов»язаннями банків і здійснення компенсаційних виплат у порядку, встановленому ст.ст.7,9 Федерального Закону від 02.04.2014 року №39-ФЗ.

Згідно указаних норм Федерального Закону Банком Росії направлено на адресу АНО «ФЗВ» повідомлення про виникнення підстав для придбання АНО «ФЗВ» прав (вимог) за вкладами, що розміщені у структурних підрозділах банків, в тому числі і відносно клієнтів філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» поза волею відповідача.

Отже, зазначені обставини свідчать, що зобов»язання за спірними договорами виконує АНО «ФЗВ» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та м.Севастополя, та яке було конфісковано та націоналізовано окупаційною владою Росії.

Між тим, представник позивача не надав суду підтверджень, чи звертався він до російської в Криму автономної некомерційної організаціії «Фонд захисту вкладників» з вимогою про виплату депозитних вкладів і який результат цього звернення.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як слідує із матеріалів справи,22.04.2011 року між ПАТ «КБ «Приватбанк», в особі Сімферопольського відділення МФО384436, та ОСОБА_3 укладено депозитний договір №SАМDN0374 (вклад «Депозит VIP») на суму 50.000 дол.США під 8,5% річних на один рік до 22.04.2012 року/а.с.17-18/.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що 17.07.2012 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, в тому ж Сімферопольському відділенні, укладено другий депозитний договір №SАМDN3470 (вклад «Депозит VIP») на суму 10.000 дол.США під 10% річних на термін до 17.07.2013 року/а.с.20-21/.

На підтвердження внесення указаних депозитних коштів представник позивача

надав суду копії депозитних договорів та копії відповідних квитанцій: №289778576 від 22.04.2011 року на суму 50.000 дол.США та №310092306 від 17.07.2012 року на суму 10.000 дол.США/а.с.14,22/.

Оригінали указаних депозитних договорів та квитанцій були оглянуті у суді.

Дійшовши висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у позові, колегія суддів враховує наступне.

Згідно визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Частиною першою ст. 1059 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому, квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).

В ході дослідження документів наданих представником позивача суду слідує, що суду не надано оригіналів ощадних книжок чи ощадних депозитних сертифікатів, що в силу вище зазначених нормативних документів видаються вкладнику в обов»язковому порядку на підтвердження укладення депозитних правовідносин.

При цьому, встановлено, що надані суду для огляду оригінали депозитних договорів виконані на декількох аркушах не є прошитими та скріплені печаткою банку, що допускає можливість фальсифікації їх текстів. При цьому, завіреними є лише останні аркуші договорів, що викликає сумнів в достовірності цих договорів і свідчить про неналежне оформлення договірних відносин.

Представник скаржника ПАТ «КБ «Приватбанк» пояснив суду, що будь-які відомості чи документи, які б підтверджували наявність договірних відносин і внесення позивачем на рахунки Банку депозитних сум - до центрального офісу Банку не надходило, тому підтвердити внесення позивачем депозитних коштів позивачем у Сімферопольсокму відділенні ПАТ «КБ «Приватбанк» неможливо.

Крім того, як слідує з пояснень представника позивача у судовому засіданні, позивач у 2014 році виїхав з Криму до Канади, де зараз постійно і проживає, а тому особисте спілкування з ним та врегулювання питання щодо можливості виплати спірних коштів, на цей час не представляється можливим.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позивачем ОСОБА_2 не наведено достатніх доказів виникнення договірних відносин з відповідачем ПАТ «КБ «Приватбанк» та внесення депозитних коштів до Банку, у зв»язку з чим рішення суду першої інстанції, яким позов задоволено, належить скасувати з постановленням нового рішення про відмову у позові.

Оскільки позовні вимоги про розірвання договору є похідними в залежності від того, чи мали місце взагалі договірні відносини, колегія суддів також не вбачає за можливе задовольниьти позов у цій частині.

Доводи ПАТ «КБ «Приватбанк», викладені в апеляційній скарзі відносно того, що позивач не підтвердив, чи отримав він компенсацію депозитних вкладів від автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників», яка діє на окупованій території Автономної Республіки Крим, та створеної за рішенням Цетрального банку РФ, суд відхиляє, оскільки отримання позвачем цієї компенсації від фінансових структур РФ не може впливати на предмет даного спору.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порядку розподілу судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 12.000грн.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384,141, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Скасувати рішення Печерського районного суду м.Києва від 05 липня 2018 року та постановити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договору та стягнення грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 12.000 (дванадцять тис.) грн..

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді