Дата документу 16.01.2019 Справа № 336/1033/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/1033/18 Головуючий у 1 інстанції Жупанова І.Б.
Провадження № 22-ц/807/227/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Воробйової І.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що з 30.04.2011 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. На теперішній час шлюб між ними розірваний. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2016 року з відповідача на корить позивача було стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 583,50 грн щомісяця, починаючи з 02.11.2015 року до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто 1378,00 грн на утримання позивачуи, починаючи з 02.11.2015 року і до досягненням трьох років ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням від 12.04.2016 року Апеляційного суду Запорізбкої області рішення Шевченківського районного суду м Запоріжжя від 18.01.2016 року в частині розміру стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 коштів на її утримання було змінено з 1378,00 грн на 689,00 грн. В решті рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Посилалася, що розмір аліментів 583,50 є недостатнім для нормального утримання дитини якій виповнилося три розки та для її гармонійного розвитку.

У зв'язку з чим просила суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1200,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини із обов'язковою індексацією.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2018 року позов задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, встановлений рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2016 року, у цивільній справі № 336/7983/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., з урахуванням індексу інфляції.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з'ясовані всі обставини справи, та посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати ухвалити нове яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 20 листопада 2018 року, справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи.

ОСОБА_4 надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2016 року, у цивільній справі № 336/7983/15-ц з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 583,50 грн. щомісячно, починаючи з 02.11.2015 року і до повноліття дитини.

Дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір'ю - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 21.11.2017 року.

Фактичні обставини справи, які викладені в мотивувальній частині рішення суду від 18.01.2016 року, не змінились.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, в чинній редакції на підставі Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як передбачено ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції вірно та обґрунтовано, з урахуванням змін до сімейного законодавства, а саме ч.2 ст. 182 СК України, дійшов висновку про те, що наявні підстави для задоволення позову в частині збільшення розміру та збільшив розмір аліментів, встановлений рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2016 року та стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1200 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було доведено обґрунтованості пред'явлення позовної вимоги про стягнення у твердій грошовій сумі є безпідставними та зводяться до переоцінки доказів, оскільки вимогами ч.3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було заявлену вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув аліменти в твердій грошовій сумі на підставі ч.3 ст. 181 СК України.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Випадки для звільнення від доказування, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: