ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4830/19 Справа № 211/5654/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2019 року, яке ухвалено суддею Ткаченко С.В. у місті Кривому Розі, (відомості про складення повного тексту судового рішення відсутні),-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства « ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», в якому з урахуванням уточнень просили визнати незаконними дії відповідача щодо відключення 09 грудня 2015 року від електричної мережі як споживачів послуг з електропостачання та щодо складання акту про відключення та акту Н №116586 пропорушення від 09.12.2015 року протоколу №177 від 29.12.2015 року. Також просили визнати заборгованість у розмірі 6066,41 грн як безпідставну нараховану споживачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як за спожиту та не обліковану електроенергію, скасувати її та зобов`язати ПАТ «ДТЕК«Дніпрообленерго» в особі Криворізьких міських електричних мереж безкоштовно відновити електропостачання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування уточнених позовних вимог посилалися на те, що 11.05.1999 року ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_5 стали власниками житла - однокімнатної квартири розташованій за адресою : АДРЕСА_1 . В зв`язку з тим, що сім`я розпалася за сімейними обставинами, з 2003 року позивачі мешкали за адресою : АДРЕСА_2 , де і були зареєстровані з 11.03.2005 року, а ОСОБА_5 залишився мешкати у вищевказаній квартирі, де за життя був споживачем послуг відповідача, і уклав відповідний договір.

ІНФОРМАЦІЯ_3 батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 помер. 13.11.2015 року позивач ОСОБА_1 отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом.

16.11.2015 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та став уповноваженим власником квартири. Хоча позивач ОСОБА_1 і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за даною адресою з серпня 2003 року по 11 січня 2016 року не мешкав, що підтверджується Актом від 11.01.2016 року, договори на постачання житлово-комунальних послуг з ним не укладені.

Позивачка ОСОБА_2 мешкає за місцем реєстрації АДРЕСА_3 з 18 травня 2016 року, а до цього часу мешкала за адресою АДРЕСА_2 , з 11 березня 2005 року, що підтверджується копією паспорта на ім`я ОСОБА_2

09.12.2015 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 представниками відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_12, ОСОБА_13 була зроблена технічна перевірка без участі споживача , що підтверджується складеним актом про виконання технічної перевірки від 09.12.2015 року , в якому виявлено порушення ПКЕЕ. Та було складено акт Н №116586 від 09.12.2015 року, в порушення ст.ст 26,27 ЗУ «Про електроенергетику», за самовільне підключення до електромережі, після відключення через прилад обліку. В тексті Акту, на стор. 1 , на позиції «за участю споживача (уповноваженої їм особи» та на стор.2 на позиції «з актом про порушення ознайомлений споживач або уповноважена ним особа» є відмітка осіб , які склали Акт, що акт складений за участю уповноваженої споживачами особи - гр. ОСОБА_9 яка від підпису в акті відмовилася та вручено їй, як уповноваженій особі, другий примірник акту. Гр. ОСОБА_9 яка на той час знаходилася в квартирі АДРЕСА_1, не є уповноваженою особою від позивачів, і позивачі ОСОБА_1 або ОСОБА_2 своїх повноважень їй або іншим особам не надавали. Представники відповідача зафіксували факт порушення Актом Н № 116586 від 09.12.2015 року, у якому зазначили, порушення споживачем ст.ст.26,27 ЗУ «Про електроенергетику», та комісія постачальника електроенергії з розгляду складеного акта про порушення буде проводити засідання 29.12.2015 року за адресою АДРЕСА_7 (додаток ) .

Одночасно, 09.12.2015 року, представниками відповідача без попередження, була відключена від постачання електроенергії кв. АДРЕСА_1 В той же день, 09.12.2015 року, представниками відповідача був складений акт про відключення побутового споживача .Підпис споживача про вручення акту відсутній.

29.12.2015 року на засіданні комісії був складений протокол №177, на споживача ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за самовільне підключення після відключення через прилад обліку, яке відноситься до порушень п.3.1.4 Методики. Був проведений розрахунок необлікованої енергії за період з 07.08.2013 року по 09.12.2015 року на суму 6066,41 грн. З рішенням засідання комісії ОСОБА_2 не погодилася, з підстави відсутності вини як позивача, про що написала власноруч та поставила підпис. На комісії ОСОБА_2 доводила, що заборгованість за спожиту електроенергію відсутня, що уповноважений власник сплачує щомісячно по показникам приладу обліку, що підтверджувала квитанціями про сплату. Доводи ОСОБА_2 про відсутність вини позивачів, комісією були проігноровано.

Позивачі вважають, що представниками відповідача безпідставно в акті Н № 116586 від 09.12.2015 року вказано порушення ст.ст.26,27 ЗУ «Про електроенергетику». В змісті ст.26 Закону від 16 жовтня 1997 р. №575/97-ВР «Про електроенергетику» взагалі нема відповідальності споживачів за самовільне підключення через прилад обліку. Попередження про відключення електропостачання, у разі несплати рахунку протягом 30 днів, позивач ОСОБА_2 отримала на засіданні комісії 29.12.2015 року, поставила свій підпис. Тому відповідач мав право відключити від постачання електроенергії квартиру тільки 29.01.2016 року, як вимагає законодавство України.

До теперішнього часу постачання електроенергії в квартирі не поновлено, що порушило права споживачів - позивачів по справі, і тому, за захистом своїх порушених прав позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вимушені звернутися до суду.

На час складання Акту про порушення та Акт про відключення побутового споживача від 09.12.2015 року договорів з уповноваженим власником квартири ОСОБА_1 або ОСОБА_2 не було укладено, тому відповідальності за дотримання умов та порушення умов договору, позивачі не несуть.

Позивачі вважають, що представниками відповідача безпідставно складені Акт про порушення та Акт про відключення побутового споживача від 09.12.2015 року, так як порушення з боку позивачів, взагалі відсутні, а в акті про порушення не встановлено, що допущене порушення скоєно позивачами або одним з них, тим паче комісією, також не встановлено, чи порушував ПКЕЕН померлий ОСОБА_1 , який тривалий час одноособово користувався вказаною квартирою в період часу з 2003 року по день смерті, тобто до 26.02.2014 року .

Позивачі вважають, що дії ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленсрго» в особі Криворізьких міських електричних мереж по відключенню є незаконними, був порушений порядок відключення споживачів від електромережі, вина в порушенні ПКЕЕН позивачів не доведена так як взагалі відсутня та тому безпідставно нарахована сума не облікованої спожитої енергії на суму 6066,41 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» щодо відключення 09 грудня 2015 року від електричної мережі як споживачів послуг з електропостачання ОСОБА_11 та ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1 та щодо складання акту про відключення та акту Н №116586 про

порушення від 09.12.2015 року протоколу №177 від 29.12.2015 року.

Визнано заборгованість у розмірі 6066 ( шість тисяч шістдесят шість ) грн. 41 коп. як безпідставно нараховану споживачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як за спожиту та не обліковану електроенергію та скасувано її.

Стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» судовий збір на користь держави у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість ) грн. 80 коп.

В іншій частині позову, відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового, яким у повному обсязі відмовити позивачам у задоволенні їх позовних вимог та стягнути з позивачів на користь відповідача сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2305,20 грн.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач вказує на те, що позивачі, всупереч нормам ч.2 ст.16 ЦК України не навели норми договору або закону, які дозволяють їм захищати цивільне право у такий спосіб, як визнання неправимірним відключення від електричної енергії та акту Н №116586 про порушення ПКЕЕН, а також визнання безпідставно нарахованою заборгованості в розмірі 6066,41 грн. Вказує, що оскарження дій щодо факту складання акту про порушення ПКЕЕН, щодо виставлення рахунку на суму 6066,41 грн. не встановлює для позивачів будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, та не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту цивільних прав. Відповідач вважає, що оскільки обраний позивачами спосіб захисту не передбачений чинним законодавством, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Не погоджується відповідач і з висновком суду про те, що оскільки ОСОБА_1 хоча і зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , але з серпня 2003 року по 11 січня 2016 року там не мешкав, тому він не повинен нести відповідальності за порушення ПКЕЕН та відшкодовувати збитки, посилаючись на те, що позивачі є законими власниками зазначеної квартири на підставі права власності на житло, а тому вони, відповідно до чинного законодавства, зобов`язані належним чином володіти та користуватися своїм майном, а отже і нести відповідальність щодо свого майна за вчинення будь-яких дій, в тому числі і відповідальність за порушення ПКЕЕН та обов`язок щодо відшкодування збитків по акту Н №116586.

Окрім того, відповідач не згоден із висновком суду про те, що відповідачем не було доведено факт первісного відключення квартири позивачів від електричної енергії у період з 2009 по 2015 роки, оскільки цей факт підтверджується попередженням про наявність заборгованості від 28.05.2013 та завданням на виконання робіт по відключенню побутового споживача №599 від 07.08.2013, які навні в матеріалах справи.

Також, відповідач наголошує на тому, що оскільки акт Н №116586 про пурушення ПКЕЕН було складено у присутності трьох представників енергопостачальника, факт відсутності позивачів під час його складання, не спростовує самого факту порушення та жодним чином не вказує на його безпідставність або недійсність.

Апелянт, не погоджується і з твердженням суду щодо незаконного відключення квартири позивачів у день складання акту - 09 грудня 2015 року, посилаючись на п.53 ПКЕЕН, яким визначено право енергопостачальника на відключення споживача у разі самовільного підключення до електричної мережі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши оскаржуване судове рішення без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.05.1999 року а.с. 27 ) власниками квартири АДРЕСА_1 були ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . ОСОБА_1 13.11.2015 року відповідно до Свідоцтва про право на спадщину став власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , успадкувавши частину квартири після смерті батька (а.с. 6-8 витяги, свідоцтво про право на спадщину).

В зв`язку з тим ,що сім`я розпалася за сімейними обставинами з 2003 року позивачі мешкали за адресою : АДРЕСА_2 , де і були зареєстровані з 11.03.2005 року, а ОСОБА_5 залишився мешкати у однокімнатній квартирі, розташованій за адресою : АДРЕСА_1 , де за життя і був споживачем послуг відповідача.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18 - копія свідоцтва про смерть).

16.11.2015 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та став уповноваженим власником квартири. (а.с. 10- копія паспорту ).

Хоча позивач ОСОБА_1 і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за даною адресою з серпня 2003 року по 11 січня 2016 року не мешкав, що підтверджується Актом про не мешкання від 11.01.2016 року, договори на постачання житлово-комунальних послуг з ним не укладені. ( а.с. 16).

Позивачка ОСОБА_2 мешкає за місцем реєстрації АДРЕСА_3 з 18 травня 2016 року, а до цього часу мешкала за адресою АДРЕСА_2 з 11 березня 2005 року, що підтверджується копією паспорта на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 11,12).

09.12.2015 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 представниками відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 була зроблена технічна перевірка без участі споживача, що підтверджується складеним актом про виконання технічної перевірки від 09.12.2015 року, в якому виявлено порушення ПКЕЕН. 09.12.2015 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 представниками відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 було складено акт Н№116586 від 09.12.2015 року, за порушення ст.ст.26,27 ЗУ «Про електроенергетику», за самовільне підключення до електромережі, після відключення через прилад обліку.(а.с. 13).

В тексті Акту, на стор. 1 на позиції «за участю споживача (уповноваженої їм особи)» та на стор.2 на позиції «з актом про порушення ознайомлений споживач або уповноважена ним особа» є відмітка осіб, які склали Акт, що акт складений за участю уповноваженої споживачами - гр. ОСОБА_9 яка від підпису в акті відмовилися та вручено їй, як уповноваженій особі, другий примірник акту. ОСОБА_9 яка на той час знаходилася в квартирі АДРЕСА_1, не є уповноваженою особою від позивачів, і позивачі ОСОБА_1 або ОСОБА_2 своїх повноважень ОСОБА_9 або іншим особам не надавали. Крім того, особу, яка представилася як ОСОБА_9 ніяким чином не ідентифіковано (зазначено, що документи нею не надані) ( а.с. 13 ).

Одночасно, 09.12.2015 року, представниками відповідача без попередження, була відключена від постачання електроенергія кв. АДРЕСА_1 В той же день, 09.12.2015 року, представниками відповідача був складений акт про відключення побутового споживача. Підпис споживача про вручення акту , відсутній.

Представники відповідача зафіксували факт порушення Актом Н № 116586 від 09.12.2015 року, у якому зазначили, порушення споживачем ст.ст. 26,27 ЗУ «Про електроенергетику», та комісія постачальника електроенергії з розгляду складеного акта про порушення буде проводити засідання 29.12.2015 року за адресою АДРЕСА_7 (додаток ) .

29.12.2015 року, на засіданні комісії був складений протокол №177, на споживача ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за самовільне підключення після відключення через прилад обліку, яке відноситься до порушень п.3.1.4 Методики. Був проведений розрахунок необлікованої енергії за період з 07.08.2013 року по 09.12.2015 року на суму 6066,41 грн.

З рішенням засідання комісії ОСОБА_2 не погодилася, з підстави відсутності вини як позивача, про що написала власноруч та поставила підпис. На комісії ОСОБА_2 доводила, що заборгованість за спожиту електроенергію, відсутня, що уповноважений власник сплачує щомісячно по показникам приладу обліку, що підтверджувала квитанціями про сплату. (а.с. 26).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, в частині визнання неправомірними дії відповідача щодо відключення 09 грудня 2015 року від електричної мережі квартири позивачів та щодо складання акту про відключення та акту Н № 116586 від 09.12.2015 про порушення, протоколу №177 від 29 грудня 2015 року, виходив з того, що відповідачем не надано доказів на виконання процедури, встановленої п.27 ПКЕЕН, щодо відключення позивачів у 2009-2015 роках, недоведено самовільне підключення позивачами електричної енергії до квартири, що позивачі хоча і були співвласниками квартири в період за який був проведений розрахунок на суму 6066,41 грн. (07.08.2013-09.12.2015) вони не мешкали в квартирі, на той час в квартирі мешкав померлий ОСОБА_5 , а за період після його смерті виплати за електроенергію сплачували позивачі. Оскільки в період розгляду справи позивач ОСОБА_1 уклав договір з відповідачем про постачання електричної енергії і йому було поновлено енергопостачання, позовні вимоги у цій частині суд визнав такими, що не підлягають задоволенню.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи вимоги позивача про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії, суд виходив з наступного.

П.3 Правил користування електричною енергією для населення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (далі - ПКЕЕН), споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

Пунктом 9 ПКЕЕН встановлено, що споживання електричної енергії без приладів обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами.

Пунктом 53 ПКЕЕН встановлено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

П.48 ПКЕЕН передбачає, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку; розукомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів; насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов`язки.

Пункт 35 ПКЕЕН встановлює, що енергопостачальник має право відключити споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; неоплати за встановлення нового приладу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів згідно з цими Правилами; невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини споживача.

Абз.9 п.2 ПКЕЕН визначає, що самовільне підключення - споживання електричної енергії без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил.

Так, суд встановив, що 09.12.2015 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 представниками відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 була зроблена технічна перевірка без участі споживача та виявлено порушення ПКЕЕН, а саме самовільне підключення до електромережі, після проведеного раніше відключення через прилад обліку, що не заперечується відповідачем.

Також, суд встановив, що в цей же день, 09.12.2015 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 представниками відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 було складено акт Н№116586 від 09.12.2015 року, за порушення ст.ст.26,27 ЗУ «Про електроенергетику», за самовільне підключення до електромережі, після відключення через прилад обліку.

Суд також встановив, що одночасно, 09.12.2015 року, представниками відповідача без попередження, була відключена від постачання електроенергія кв. АДРЕСА_1 та був складений акт про відключення побутового споживача.

В подальшому, 29.12.2015 року, на засіданні комісії енергопостачальника був складений протокол №177, на споживача ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за самовільне підключення після відключення через прилад обліку, та був проведений розрахунок необлікованої енергії за період з 07.08.2013 року по 09.12.2015 року на суму 6066,41 грн.

Також, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.05.1999 року власниками квартири АДРЕСА_1 були ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 13.11.2015 року відповідно до Свідоцтва про право на спадщину став власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , успадкувавши частину квартири після смерті батька ОСОБА_5 .

Суд встановив, що оскільки сім`я співвласників квартири розпалася, з 2003 року позивачі мешкали за адресою : АДРЕСА_2 , де і були зареєстровані з 11.03.2005 року, а ОСОБА_5 залишився мешкати у належній співвласникам квартирі, де за життя і був споживачем послуг відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть.

16.11.2015 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та став уповноваженим власником квартири.

Судом також було встановлено, що позивач ОСОБА_1 і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за даною адресою з серпня 2003 року по 11 січня 2016 року не мешкав, що підтверджується Актом про не мешкання від 11.01.2016 року, договори на постачання житлово-комунальних послуг з ним не укладені, а позивачка ОСОБА_2 мешкає за місцем реєстрації АДРЕСА_3 з 18 травня 2016 року, а до цього часу вона мешкала за адресою АДРЕСА_2 з 11 березня 2005 року, що підтверджується копією паспорта на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 11,12).

Отже, суд встановив, що на період технічної перевірки та виявлення порушення ПКЕЕН, складення акту та відключення квартири від енергопостачання, позивачі не мешкали в квартирі і не були своєчасно попередженні про відключення квартири від енергопостачання, окільки наведені вище дії були проведені працівниками відповідача без участі позивачів.

Також суд встановив, що позивачам, оскільки вони не проживали у належній їм квартирі не було відомо про те, що у серпні 2013 року під час мешкання в квартирі ОСОБА_5 було проведено відключення квартири за наявні у останнього борги, а відповідач належними та допустимими доказами не довів зворотнього.

Слід зазначити, що відповідач не надав суду першої інстанції Акту про відключення побутового споживача від 07.08.2013 року, пославшись, як на доказ виконання відключення - попередження про наявність у квартирі заборгованості від 28 травня 2013 року та завдання на виконання робіт по відключенню побутового споживача №599 від 07.08.2013, тоді, як 09.12.2015 року представники відповідача склали акт про відключення (а.с.14), а отже доводи відповідача про те, що квартира позивачів у серпні 2013 року була відключена від енергопостачання за борги, не підтверджуються належними і допустимими доказами, як у даному випадку та суперечать твердженню відповідача про те, що позивачі самовільно підключили енергопостачання до належної їм квартири після смерті ОСОБА_5 , оскільки відповідачем цей факт недоведено належним чином.

Так, на підставі ст. ст. 35, 53 ПКЕЕН відповідач дійсно має право на відключення споживача від електропостачання за умови виявлення порушень, передбачених означеними пунктами. Між тим, зазначений нормативний акт і, зокрема, вказані норми його не містять вказівки про проведення такого відключення без попередження про це споживача, тоді, як 09.12.2015 відключення квартири позивачів в порушення п.27 ПКЕЕН відбулося без їх попередження, тобто з порушенням процедури, визначеної в зазначеному пункті Правил., а оскільки доказів отримання позивачами попередження про відключення електричної енергії, належного повідомлення позивачів про факт відключення матеріали справи не містять дії відповідача по відключенню 09 грудня 2015 року квартири АДРЕСА_1 суд законно визнав неправомірними.

Також слід зазначити, як правильно вказав суд першої інстанції, відповідно до наданого представником відповідача витягу з особового рахунку по вищевказаній квартирі ( а.с. 65-67) представниками відповідача проводилися протягом 2013-2014 року контрольні перевірки лічильника та знімання показників лічильника, а отже представникам відповідача було відомо про споживання електричної енергії і саме в той період, коли в квартирі мешкав ОСОБА_5 , а не позивачі по справі.

Висновок суду про безпідставне нарахування відповідачем боргу необлікованої енергії за період з 07.08.2013 року по 09.12.2015 року на суму 6066,41 грн. Та її скасування, колегія суддів вважає незаконним і у цій частині погоджується із доводами апеляційної скарги відповідача, виходячі з наступного.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законих інтересів.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі іх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких засобів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Задовольняючи позовні вимоги позивачів в частині визнання заборгованості в розмірі 6066,41 грн., як безпідставно нараховану та скасовуючи її, суд першої інстанції не врахував, що нарахування цієї заборгованості без подання позову до суду про її стягнення не встановлює для позивачів будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту цивільних прав, а оскільки відповідачем не було подано зустрічного позову про стягнення нарахованої заборгованості, суд не мав права визнавати її безпідставною та скасовувати.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено із порушення норм матеріального права, тому підлягає частковому скасуванню на підставі положення п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання заборгованості як безпідставно нараховану та її скасування.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Суд першої інстанції, задовольнивши дві позовні вимоги, стягнув з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1536,80 грн., тому оскільки рішення скасовано частково в частині однієї з двох вимог, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі -768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383,386 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2019 року в частині визнання заборгованості у розмірі 6066 (шість тисяч шістдесят шість ) грн. 41 коп. як безпідставно нараховану споживачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як за спожиту та не обліковану електроенергію та її скасування, скасувати.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 11 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: