АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/286/19Головуючий по 1 інстанції - Позарецька С.М.
Категорія: 305010400 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. (суддя-доповідач)

Суддів Василенко Л.І., Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

відповідач - ОСОБА_4;

особа, яка подає апеляційну скаргу - ОСОБА_4

розглянувши у м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Харченка Олега Миколайовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Позарецької С.М. у залі № 5 Придніпровського районного суду м. Черкаси 14 грудня 2018 року о 09 год. 25 хв., повний текст рішення складений 21 грудня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - :

в с т а н о в и в :

15.06.2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_3 позовні вимоги мотивує тим, що позивач та третя особа є співвласниками квартири АДРЕСА_5 згідно до свідоцтва про право власності від 16.05.2001 р. № НОМЕР_3, виданого Придніпровським райвиконкомом м. Черкаси за розпорядженням від 21.02.2001 року № 64.

Відповідач ОСОБА_4 проживає поверхом вище у квартирі АДРЕСА_1.

17.04.2018 року близько 15-00 відбулось затоплення квартири позивача ОСОБА_3 Причиною затоплення стало пошкодження відповідачем ОСОБА_4 крану на врізці мережі холодного водопостачання. Зупинити водопотік до квартири позивача стало можливим лише після виклику аварійної служби Черкаського міськвиконкому, так як слюсар ОСОБА_7 заглушив аварійне місце, перекривши водопостачання. При цьому, співвласник квартири, дії якого спричинили аварійну ситуацію - ОСОБА_4, знаходився у нетверезому стані , та не міг пояснити причини затоплення квартири позивача.

18.04.2018 року комісією у складі майстра КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради ОСОБА_8, слюсаря ОСОБА_7 в присутності мешканців квартир НОМЕР_4 ОСОБА_9, НОМЕР_5 ОСОБА_6, НОМЕР_6 ОСОБА_10, НОМЕР_7 ОСОБА_11 проведено обстеження та складено акт, затверджений директором КП «Придніпровська СУБ» ЧМР.

В даному акті від 18.04.2018 року зафіксовано факт затоплення квартири НОМЕР_5, встановлено, що затоплення сталося з квартири НОМЕР_6 внаслідок дій мешканця цієї квартири, який пошкодив кран мережі холодного водопостачання.

За висновком експертного будівельно-технічного дослідження житлової квартири НОМЕР_5 від 07.05. 2018 року вказано, що дійсно мав місце залив означеної квартири через міжповерхове перекриття, що підтверджується ознаками пошкодження оздоблювальних покриттів в приміщеннях житлової кімнати, коридору, вбиральні, ванної кімнати та кухні. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 28998 грн.

Також, позивач зазначає, що в результаті затоплення виявилась пошкодженою електропроводка, внаслідок чого проведено сервісне обслуговування та діагностика стану електропроводки, за що сплачено позивачем 250 грн. Крім того, була пошкоджена мережа телефонної лінії. Вартість виклику електромонтера та відновлення кімнатної проводки в приміщенні абонента склала 181 грн. 20 коп., які понесені позивачем.

Позивач ОСОБА_3 посилається, що крім завданої матеріальної шкоди, їй ще завдано моральної шкоди, в тому числі внаслідок пошкодження майна. Позивач вказує, що на момент, коли відбулось затоплення квартири, разом з позивачем та її дочкою (третя особа) в даній квартирі проживав чоловік позивача - ОСОБА_12, якому встановлена 1 група інвалідності, він мав ряд тяжких захворювань, а тому знаходився в дуже тяжкому фізичному стані, потребував окремого догляду та допомоги. Позивач посилається, що вона змушена була покинути чоловіка в тяжкому стані, та рятувати майно від знищення. Враховуючи стресову ситуацію, різке погіршення стану здоров`я чоловіка позивача, він помер 18.05.2018 року. Після затоплення квартира мала неохайний вигляд, що призвело до додаткових душевних страждань позивача. На даний час позивач втратила спокій, враховуючи відсутність коштів для проведення ремонтних робіт, та відновлення нормального стану свого помешкання, вона змушена проживати у непридатних для життя умовах, сирість у квартирі призвела до розмноження плісняви та різного роду грибів. Стан здоров`я позивача погіршився, внаслідок чого вона звернулася до лікаря і має додаткові витрати, пов'язані з придбанням ліків. За вказаних обставин позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 30000 грн., які просить стягнути на її користь з відповідача.

Таким чином, посилаючись на ст.ст. 1166, 23 ЦК України, позивач ОСОБА_3 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на свою користь майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири АДРЕСА_5 у сумі 29429 грн. 20 коп. та моральну шкоду, внаслідок пошкодження її майна у розмірі 29429 грн. 20 коп., а також судові витрати у розмірі 3204 грн. 80 коп.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_8, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, код НОМЕР_2, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_5, паспорт серія НОМЕР_9) грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 28998 грн. 00 коп. та грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., судовий збір в сумі 1057 грн. 20 коп., а всього - 35055 грн. 20 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_4 - адвокат Харченко Олег Миколайович оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що з рішенням суду не згодний, оскільки рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі він посилається, що суд не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, а саме до участі у справі не було залучено іншого співвласника квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_13, оскільки відповідач є не одноособовим власником, а співвласником квартири спільно з ОСОБА_13, що підтверджується доданою до позовної заяви Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, скаржник вважає, що висновок дослідження від 07 травня № 16/18/буд. на підставі, якого суд стягнув з ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду не відповідає дійсним обставинам справи. Вказаний висновок суд не повинен був розцінювати, як належний доказ, оскільки спеціаліст не був попереджений про кримінальну відповідальність, у разі надання неправдивої інформації. Вказане, ставить під сумнів неупередженість вказаного фахівця, оскільки розрахована ним сума збитків, явно не співмірна з обсягом пошкоджень та станом квартири до затоплення 17.04.2018 року, вважає скаржник. Тому розмір матеріальної шкоди помилково стягнутий судом на підставі висновку оцінювача. Не погоджується скаржник і з розміром стягнутої моральної шкоди 5000 гривень, яка задоволена частково, так як вважає, що суд безпідставно завищив розмір моральної шкоди.

Представник ОСОБА_4 - Харченко О. М. просить в апеляційній скарзі призначити по справі судово-будівельну експертизу. Скасувати судове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2018 року та ухвалити по справі № 711/4916/18 нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 повністю .

05 лютого 2019 року до апеляційного суду Черкаської області надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача від позивача ОСОБА_3. У відзиві ОСОБА_3 зазначає, що прийняте у справі рішення суду є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає зібраним доказам. У відзиві позивач посилається, що акт обстеження, оригінал якого був наданий та оглянутий в судовому засіданні, складений комісією у складі майстра ОСОБА_8 та слюсаря Придніпровської СУБ ОСОБА_7, мешканців квартир НОМЕР_4 ОСОБА_9, НОМЕР_5 ОСОБА_6, НОМЕР_7 ОСОБА_11 Акт був затверджений директором КП «Придніпровська СУБ». При роботі комісії була присутня дружина відповідача, мешканка кв. НОМЕР_6 ОСОБА_10, яка відмовилася від підписання акту. Слюсар, який виконував роботи щодо припинення аварійної ситуації зазначив, що причиною затоплення є пошкодження відповідачем крану на врізці мережі ХВП у санвузлі. Таким чином, позивач вважає, що складений акт повністю відповідає встановленій формі «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Також у відзиві ОСОБА_3 звертає увагу щодо питання матеріальної шкоди, де вказує, що при проведенні експертного дослідження щодо встановлення вартості ремонтно-відновлювальних робіт після затоплення квартири експертом враховані всі можливі витрати, які як власник квартири ОСОБА_3 мусить зробити для відновлення своїх прав, а відповідач не заявляв клопотання про призначення експертизи у строки, визначені судом для подання відзиву та клопотань .Крім того, відповідач мав право подати суду висновок експертизи, складений на його замовлення, але таким правом не скористався. Позивач вказує, що суд стягнув матеріальну та моральну шкоду частково, врахувавши всі обставини справи та докази, тому доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними і не підлягають задоволенню. ОСОБА_3 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справа підлягає розгляду апеляційному суду Черкаської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, але без виклику сторін у судове засідання.

Згідно до вимог ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

При цьому, за загальним правилом встановленим вказаною нормою права, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії

Згідно до вимог ст.128 ЦПК України встановлено, що суд лише повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, а не викликає до судового засідання, якщо їх явка є не обов'язковою.

На підставі викладеного, розгляд даної справи проводиться судом апеляційної інстанції за загальним правилом, встановленим чинним процесуальним законом України з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання, але без виклику до судового засідання, оскільки їх явка є не обов'язковою.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та часткового доведення позовних вимог, посилаючись, на наявні в матеріалах справи докази, вказавши, що відповідач не спростував презумпцію своєї вини, не погоджується лише із розміром шкоди, при цьому не довів, що шкоду позивачеві завдано не з його вини, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування позивачеві матеріальної шкоди в розмірі 28998 грн. підлягають до задоволення та стягненню з відповідача. Суд відмовив позивачеві у задоволенні вимог про стягнення 250 грн. за проведення діагностики електропроводки, посилаючись на відсутність доказів понесення вказаних витрат позивачем. Також суд відмовив позивачу у стягненні 181 грн.20 коп. витрат, понесених за виклик електромонтера та відновлення телефонної лінії, оскільки не доведено сплати коштів позивачем, а надано лише наряди.

Суд задовольнив частково вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, посилаючись, що вказаний позивачем розмір моральної шкоди є завищеним, тому суд виходи із вимог розумності, виваженості та справедливості і задовольнив сам такий розмір моральної шкоди.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає висновки такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 на праві власності належить квартира АДРЕСА_5 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_10 від 16.05.2001 року, виданого Придніпровським райвиконкомом м. Черкаси згідно до розпорядження від 21.02.2001 року № 64. Крім того, співвласником даної квартири є ОСОБА_12, чоловік позивача та батько третьої особи, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується даними свідоцтва про смерть, актовий запис № 1435.

Квартира НОМЕР_5 складається з трьох кімнат і розташована на другому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, що вбачається з даних технічного паспорту на квартиру, виданого КП ЧООБТІ.

Згідно даних акту обстеження, затвердженого 18.04.2018 року директором КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради Бінусовою М.К., - комісія у складі майстра ОСОБА_8, слюсаря ОСОБА_7, мешканки квартири НОМЕР_5 ОСОБА_6 в присутності мешканців квартир будинку: НОМЕР_4 ОСОБА_9, НОМЕР_6 ОСОБА_10 (дружина відповідача відмовилась від підпису акту), НОМЕР_7 ОСОБА_11 провели обстеження квартири НОМЕР_5, де виявили на кухні, санвузлі, у кімнаті, коридорі на стелі плями сірі відповідних розмірів. У вище розташованій квартирі НОМЕР_6 у санвузлі, зі слів мешканців, - зірвало кран з лічильником. Зі слів слюсаря ОСОБА_7 17.04.2018 року, мешканець квартири НОМЕР_6 був нетверезий та пошкодив кран на врізці мережі ХВП у санвузлі, що спричинило залиття нижче розташованих квартир, слюсар заглушив і перекрив водопостачання. Також у квартирі НОМЕР_4, що на першому поверсі: на кухні відшаровані шпалери, у кімнаті на стелі та стінах жовто - сірі/сірі плями відповідних розмірів, відшаровані шпалери, у коридорі виявлені жовті плями відповідних розмірів. Також комісією викладені пропозиції мешканцям квартир НОМЕР_4, НОМЕР_5 та НОМЕР_6 найти компромісне рішення по відшкодуванню завданих збитків.

Із висновку № 16/18/буд. експертного будівельно-технічного дослідження від 07.05.2018 року, складеного експертом ТОВ «Контакт-сервіс» ОСОБА_15 вбачається, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт квартири АДРЕСА_5 в цінах квітня 2018 року становить з ПДВ 28998 грн. Також складений та наданий кошторисний розрахунок вартості об'єкта будівництва. Натурне дослідження квартири НОМЕР_5 було проведено 27.04.2018 року. Дослідження проводилось щодо визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт після затоплення квартири НОМЕР_5.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що у відповідності до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Як вбачається із даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.06.2018 року, квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_4 - 1/3 частина квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.11.2016 року та ОСОБА_13 - 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.11.2016 року.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що до участі у справі не було залучено іншого співвласника квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_13, оскільки відповідач є не одноособовим власником, а співвласником квартири спільно з ОСОБА_13, що підтверджується даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції як підстава для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду, оскільки судом встановлено , що інша співвласник квартири ОСОБА_13 не проживає та не користується квартирою, де їй належить 1/ 3 частини квартири. Позивачем надано докази про вину саме відповідача ОСОБА_4 у заподіянні шкоди, так як він не лише є співвласником квартири, а й постійно проживає і користується квартирою, і саме з його вини заподіяну шкоду позивачу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 пошкодив кран у своїй квартирі, чим спричини аварійну ситуації, оскільки холодна вода лилась з його квартири в інші квартири, які знаходяться поверхами нижче, тому саме внаслідок винних дій відповідача була заподіяна шкода позивачу. Позивач визначила коло осіб, до яких вона вважає слід пред'явити позовні вимоги, тому, не вбачаючи вини іншого співвласника квартири, позов пред'явлено до ОСОБА_4 , як винної особи у затопленні квартири. Судом правомірно задоволено частково позовні вимоги та стягнуто кошти за заподіяну шкоду з відповідача ОСОБА_4

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина друга статті 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини особи, яка заподіяла шкоду, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, судом першої інстанції вірно акцентовано увагу на тому, що цивільне законодавство в делікатних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибуткової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та відповідно до додатку до листа Мінжитлкомунгоспу від 29 серпня 2008 року № 20-8-18 факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації ( підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 4 статті 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що 17.04.2018 року сталося залиття квартири НОМЕР_5, яка належить позивачеві та третій особі на праві власності, в якій вони і проживають. Залиття квартири відбулося з вини відповідача, який є співвласником квартири НОМЕР_6, і в якій він зареєстрований та фактично постійно проживає. Відповідачем 17.04.2018 року у квартирі НОМЕР_6 пошкоджено кран на врізці мережі ХВП у санвузлі, що спричинило залиття квартир НОМЕР_5 та НОМЕР_4, внаслідок чого слюсар ОСОБА_7 заглушив і перекрив водопостачання.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач ОСОБА_4 не довів, що залиття квартири ОСОБА_3 відбулося не з його вини.

Доводи апеляційної скарги, що висновок дослідження від 7 травня 2018 року, на підставі якого суд задовольнив вимоги позивача та стягнув матеріальну шкоду, не відповідає обставинам справи, не є належним доказом, на думку відповідача, оскільки викликає сумніви у правильності висновків експерта, так як відповідач вважає завищеними обсяги ремонтних робіт та деякі види робіт, він вважає непотрібними, є необґрунтованим, оскільки не спростовує інших доказів у справі. Крім того, відповідач мав можливість замовити свій висновок експертизи та надати суду, у строки, визначені законом під час розгляду справи звернутися з клопотанням про призначення судом експертизи, але таким правом не скористався. Тому колегія суддів апеляційного суду не приймає до уваги дані доводи скаржника.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо завищеного розміру стягнення моральної шкоди, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції врахував характер та обсяг моральних страждань ОСОБА_3, пов'язаних зі залиттям квартири, при цьому виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, тому дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення 5000 гривень моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов вмотивованого та обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнув з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 28998 грн. та грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Харченка Олега Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги залишити за особою, яка її подавала.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Василенко Л.І.

Карпенко О.В.