ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9962/19 Справа № 212/6712/19 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2019 року, яке постановлено суддею Чайкіним І.Б. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 26 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі ПрАТ «Суха Балка») і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 104 325 грн. у зв`язку з отриманим ним професійним захворюванням на виробництві, внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК від 23 липня 2013 року йому було первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності. При наступному переогляд висновком МСЕК від 16 вересня 2014 року позивачу повторно встановлено 15% втрати професійної працездатності. При повторному переогляді висновком МСЕК позивачу повторно встановлено 15% втрати професійної працездатності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 25 000 грн. без утримання податку з доходів з фізичних та на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 768,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди, задовольнивши позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує на те, що визначений судом розмір моральної шкоди 25 000 грн. є значно заниженим, таким, що не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», що судом не враховано відсоток втрати позивачем працездатності в розмірі 25 %, необхідність постійного лікування та проходження чисельних оглядів МСЕК, безстроковість негативних змін в житті позивача, відсутність позитивного ефекту від лікування, негативних тенденцій в стані здоров`я.

Також судом не повністю було враховано, що внаслідок отриманого професійного захворювання позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки останнього постійно турбує задишка при незначному фізичному навантаженні та ході, сухий приступоподібний кашель, важкість та біль у грудній клітці, виражена загальна слабкість, швидка втома, запаморочення, підвищення артеріального тиску, біль в області серця, перебої в роботі серця, відсутність повноцінно працювати, фінансово допомагати своїй сім`ї, необхідність проходити постійні курси лікування, огляди МСЕК , у зв`язку з чим вважає суму стягнутої моральної шкоди необґрунтованою та значно заниженою.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював з 11 березня 1996 року по 23 липня 1997 року підземним підривником на ш. «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка. 23 липня 1997 року звільнений за власним бажанням (а.с. 34-35).

Пунктом 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 30 травня 2013 року встановлено, що внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавши місце порушень систем вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, позивач підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони (а.с. 13).

Відповідно до п. 14 Акту, встановлена наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), ЛН першого-другого ст. (а.с. 12).

Відповідно до висновку МСЕК від 23 липня 2013 року, позивачу було первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності (а.с. 6).

При наступному переогляді висновком МСЕК від 16 вересня 2014 року позивачу було повторно встановлено 15% втрати професійної працездатності (а.с. 7).

Висновком МСЕК від 08 серпня 2017 року позивачу повторно встановлено 25% втрати професійної працездатності, безстроково (а.с. 8-9).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача спричинену йому моральну шкоду у зв`язку з отриманим на виробництві професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з матеріалів справи позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача, при цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

У п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди.

Однак, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, суд не в повній мірі врахував роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, не в повній мірі враховано характер отриманого позивачем професійного захворювання, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, який погіршується, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Як вбачається з матеріалів справи, працюючи в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача, позивач втратив 25% професійної працездатності, внаслідок отриманого професійного захворювання його постійно турбує задишка при незначному фізичному навантаженні та ході, сухий приступоподібний кашель, важкість та біль у грудній клітці, виражена загальна слабкість, швидка втома, запаморочення, підвищення артеріального тиску, біль в області серця, перебої в роботі серця, можливість повноцінно працювати, фінансово допомагати своїй сім`ї, необхідністю проходити постійні курси лікування, що порушує його нормальні життєві зв`язки, фізичні і моральні страждання, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках та необхідність додаткових зусиль для налагодження життєвих стосунків.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, відсоток втрати професійної працездатності, вважає за необхідність змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПрАТ «Суха Балка» і збільшити його з 25 000 гривень до 50 000 гривень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2019 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 , збільшивши цей розмір з 25 000 грн. до 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: