Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Дудки Н.В., розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Василівської міської ради Василівського району Запорізької області про визнання права власності на спадщину,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Василівської державної нотаріальної контори, на підставі якої була заведена спадкова справа №69 за 2018 рік. Однак, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи, що підтверджували б право власності спадкодавця на будинок відсутні.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2019 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача Василівської міської ради Василівського району Запорізької області в особі міського голови Цибульняк Л.М. подала заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги просять розглядати на розсуд суду.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не з`явилися у судове засідання.

У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління

юстиції Запорізької області від 21.10.2008 року (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого Василівським районним відділом РАЦС Запорізької області від 06.12.1989 року (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 20 травня 1975 року, виданого Василіввським районним відділом РАЦС Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за №91, ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , в місті Василівка Запорізької області, є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого Василівським районним РАЦС Запорізької області від 19.06.1993 року, ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 , після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові « ОСОБА_5 », дружині « ОСОБА_1 » (а.с.8). Шлюб було розірвано 22 лютого 2007 року, про що є відповідна відмітка у свідоцтві про укладення шлюбу, та підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с.9). Прізвище після розірвання шлюбу у позивачки залишилося прізвище « ОСОБА_1 ».

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області від 15.05.2007 року, ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_9 , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка зазначено як « ОСОБА_1 », дружини як « ОСОБА_1 » (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок будували батьки позивача ОСОБА_1 , перебуваючи у шлюбі. Зазначена обставина підтверджується планувальним завданням, з якого вбачається, що рішенням міської ради депутатів трудящих від 06 липня 1971 року , протоколом №132 було затверджено завдання на забудову присадибної ділянки моєму батькові - ОСОБА_3 , ділянка на той час мала адресу - АДРЕСА_2 , на теперішній час нумерація змінена на номер 43 . Планувальне завдання було видано на будівництво житлового будинку розмірами 7,0х9,0 м, літню кухню розмірами 4,0х6,0, вбиральню; випискою з рішення виконкому Василівської міської ради №132 від 06 липня 1971 року про надання дозволу ОСОБА_3 на будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , оригінал знаходиться у Василівській міській раді; актом про відвід земельної ділянки під індивідуальне будівництво від 03 вересня 1971 року.

Відповідно до рішення виконкому Василівської міської ради від 12 вересня 1989 року №289 «Про упорядкування нумерації жилих будинків в АДРЕСА_2 , побудований ОСОБА_3 на теперішній час має номер АДРЕСА_1 .

За життя батьки позивача припинили спільне проживання та розірвали шлюб на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 23 серпня 1977 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №3 від 23 лютого 2019 року.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 і ОСОБА_2 вирішили питання розподілу спільного майна подружжя за взаємною згодою у позасудовому порядку. Житловий будинок по АДРЕСА_1 , який був побудований ними за час шлюбу, залишився ОСОБА_2 .

За повідомленням РКП «Василівське БТІ» право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на теперішній час не зареєстровано.

Відповідно до повідомлень виконавчого комітету Василівської міської ради

Запорізької області, згідно земельно-кадастрової документації земельна ділянка загальною площею 0,09 га за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 . Інформація про земельну ділянку по АДРЕСА_2 , зареєстровану за ОСОБА_3 в земельно-шнуровій книзі відсутня.

На час будівництва будинку з 1971 по 1975 роки був чинним ЦК УРСР 1963 року, яким регулювалися правовідносини щодо виникнення права власності на будинок.

Відповідно до ст.100 ЦК УРСР в особистій власності громадян міг бути жилий будинок.

Ст.101 ЦК УРСР було встановлено, що в особистій власності громадянина міг бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей міг бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності.

Ст.ст.22, 29 Кодексу про шлюб і сім`ю УРСР в редакції, яка діяла на час перебування у шлюбі батьків позивача та будівництва ними житлового будинку, було передбачено, що майно набуте в шлюбі належало подружжю на праві спільної сумісної власності, яке подружжя мало право поділити у разі розірвання шлюбу за взаємною згодою.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року зі змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому власнику або наступних власників повинні вирішуватися в судовому порядку.

Таким чином, факт реєстрації вказаного житлового будинку та права користування земельною ділянкою, на якій він розташований у виконкомі Василівської міської ради за ОСОБА_2 , підтверджує, що саме вона мала право власності на вказаний будинок на час її смерті. Проте відсутність правовстановлюючих документів, оформлених відповідно до діючого законодавства на час закінчення будівництва будинку та початку його експлуатації, на час смерті спадкодавця, не оформлення спадкоємцем за життя правовстановлюючих документів на будинок після розірвання шлюбу, в тому числі і відповідно до «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР», затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, на теперішній час перешкоджає в оформленні спадщини в нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Спадкування після смерті ОСОБА_2 здійснюється відповідно до положень ст.ст.524-527, 529, 549, 561 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), оскільки спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З досліджених судом матеріалів спадкової справи №69 за 2018 рік після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 встановлено, що після смерті матері ОСОБА_2 , позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом - діти спадкодавця ОСОБА_11 і ОСОБА_12 подали заяви про те, що не прийняли спадщину і не

претендують на її прийняття, з позовами про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не будуть.

Неможливість для позивача оформлення спадщини в нотаріальній конторі підтверджено постановою нотаріуса від 15 серпня 2018 року №521/01-30 (а.с.13), якою позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка проживала у АДРЕСА_1 .

Таким чином, враховуючи, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належав на праві власності померлій ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2 і належним чином прийняла спадщину, інші спадкоємці не прийняли спадщину, правовстановлюючі документи на будинок на ім`я спадкодавця відсутні, що унеможливлює оформлення позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Василівської міської ради Василівського району Запорізької області про визнання права власності на спадщину - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_7 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О. Нікандрова