Провадження №22-ц/812/1902/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2019 року м. Миколаїв

справа № 490/1073/19

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О.,Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 21 серпня 2019 року під головуванням судді Черенкової Н.П. у приміщенні цього суду, повний текст судового рішення складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що з метою отримання банківських послуг 07 липня 2011 року між ним та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 10 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов цього Договору він складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів Банку.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за вказаним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, що станом на 16 січня 2019 року складає 43333грн.74коп.: з яких: 24 425 грн. 15 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 16 368 грн. 89 коп. пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2039 грн. 70 коп. - . штраф (процентна складова).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. Апелянт зазначав, що відповідач укладання кредитного договору не оспорював, розрахунок заборгованості не спростував та не довів відсутність такої заборгованості, а тому суд безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшли письмові пояснення, в яких позивач просив задовольнити апеляційну скаргу та розглянути справу без участі представника Банку. Відповідач ОСОБА_1 повідомлений про судове засідання в порядку, передбаченому п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 07 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», укладено кредитний договір зі ОСОБА_1 , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10 200 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, отримавши платіжну картку, за допомогою якої розпоряджався кредитними коштами.

В анкеті-заяві від 07 липня 2011 року зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 13).

До позовної заяви Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку з посиланням на ресурс: розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms (а.с. 15-29).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 16 січня 2019 року складає 43333грн.74коп.: з яких: 24 425 грн. 15 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 16 368 грн. 89 коп. пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2039 грн. 70 коп. - . штраф (процентна складова).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами та неустойки, суд першої інстанції виходив з того, що у підписаній сторонами заяві позичальника ОСОБА_1 від 07 липня 2011 року відсутні умови договору щодо розміру процентної ставки та про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, та відсутні докази, що відповідач ознайомився та погодився саме з тими Умовами та правилами надання банківських послуг, що прикладені Банком до позовної заяви. За такого, обов`язок ОСОБА_1 сплатити Банку нараховану заборгованість за процентами та неустойку є недоведеним.

Проте повністю погодитися з таким висновком колегія суддів не може.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено правовою позицією Верховного Суду України і Верховного Суду, викладеній у постановах від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15), від 17 липня 2019 року (справа № 175/4576/14-ц) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.

За таких обставин, наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. З огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17).

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

За такого, оскільки Умови та правила надання банківських, розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису ОСОБА_1 , то судом першої інстанції правильно встановлено, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 07 липня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети.

Аргументи апеляційної скарги щодо неправильності таких висновків суду суперечать встановленим обставинам справи, наведеним положенням закону та зазначеному висновку Великої Палати Верховного Суду, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Разом із тим, зі змісту власноручно підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що Банком та ОСОБА_1 були, зокрема, погоджені тип кредитної лінії укладеного ними кредитного договору - поновлювальна, базова відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць, розмір та строк внесення щомісячних платежів - 7% від заборгованості , але не менш 50грн. та не більше залишку заборгованості у строк до 25-го числа місяця, а також розмір та порядок нарахування пені і штрафу за несвоєчасне погашення заборгованості, а саме: пеня складається із базової процентної ставки/30, що нараховується за кожний день прострочення, + 1 % від заборгованості, але не менш 30грн. на місяць, штраф 500грн. + 5% від суми заборгованості з урахуванням процентів і комісії (а.с. 14).

Такі обставини свідчать про прийняття позичальником запропонованих йому Банком умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору на узгоджених сторонами конкретних умовах кредитування.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 91) надані ОСОБА_1 на підставі кредитного договору кредитні картки неодноразово перевипускалися, кінцевий строк дії виданих відповідачу у 2017 році карток - - травень 2021 року.

Як вбачається з виписки з особового рахунку відповідача взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 виконував неналежним чином, поповнюючи рахунок за кредитним договором несвоєчасно та погашаючи заборгованість не у повному розмірі.

Отже, відповідно до ст.ст. 526, 1054, 611 ЦК України існують підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за нарахованими відповідно до узгоджених сторонами умов процентів та неустойки.

Проте, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в розмірі 24 425 грн. 15 коп., оскільки вказану суму боргу Банк нарахував, виходячи із розміру процентів за користування кредитом, що не були узгоджені в установленому порядку із ОСОБА_1 .

За такого, враховуючи розмір базової відсоткової ставки за користування кредитом, зазначеної у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаній відповідачем, з останнього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами станом на 16 січня 2019 року у розмірі 2 492грн. 62коп.

Щодо вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення неустойки слід зазначити наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому не можливе їх одночасне застосування за одне й те саме порушення.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, та Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 2-2171/11.

Зі змісту підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що як пеня, так і штраф, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховуються за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

Отже, враховуючи закріплену у Конституції України заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, колегія суддів вважає можливим задовольнити вимоги Банку про стягнення штрафу, відмовивши у задоволенні вимог про стягнення пені.

Враховуючи розмір заборгованості відповідача за процентами, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача штраф в розмірі 624грн.63коп. (500 грн. (фіксована частина) +124грн.63коп. (процентна складова).

Отже, всього зі ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 3 117грн.25коп., з яких 2492грн. 62коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 624грн. 63коп. штраф.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, якими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтовував свої вимоги, що призвело до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позову та апеляційної скарги з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанціях пропорційно до задоволених вимог (7%) в загальному розмірі 336грн. 18коп. ((1921грн. НОМЕР_1 грн.50коп.) х 7%).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 07 липня 2011 року в загальному розмірі 3 117 грн. 25 коп. (три тисячі сто сімнадцять гривень двадцять п`ять копійок), з яких 2492грн. 62коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 624грн. 63коп. штраф.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відшкодування судового збору в розмірі 336 грн. 18 коп. (триста тридцять шість гривень вісімнадцять копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено15 листопада 2019 року.