КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 752/7162/17

номер провадження: 22-ц/824/14378/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року у складі судді Плахотнюк К.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс», третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» (далі - ТОВ «Теплопостачсервіс») про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що він разом із своєю сім`єю у складі 4-х осіб (він, дружина та двоє малолітніх дітей) мешкають у квартирі АДРЕСА_1 , до якої ТОВ «Теплопостачсервіс» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Вказував, що він є інвалідом війни першої групи та має пільгу 100% на 4-х осіб, у тому числі на теплову енергію. Пільгова площа за нормами споживання становить 94,5 кв.м, а пільга в калоріях - 5,176 Гкал. Зазначав, що будинок АДРЕСА_2 облаштований загальним будинковим лічильником тепла, частина квартир у цьому будинку облаштовані лічильниками тепла, а в його квартирі лічильник тепла відсутній.

Вказував, що об`єм тепла, який спожитий мешканцями квартир, що облаштовані лічильниками тепла, віднімається від спожитого загально будинкового об`єму тепла, а решту ТОВ «Теплопостачсервіс» розподіляє пропорційно між квартирами, які не облаштовані лічильниками. Внаслідок цього на квартиру позивача визначено фактичне споживання тепла у розмірі 3,03218 Гкал теплової енергії за грудень 2016 року, 3,60444 Гкал - за січень, 2,93752 Гкал - за лютий 2017 року, що свідчить про те, що в кожному місяці об`єм використаного тепла нижче встановленої пільгової норми. Зазначав, що сума до сплати визначається відповідачем за урахуванням коефіцієнту (Кі), що враховує відхилення фактичної температури зовнішнього повітря та тривалості опалювального сезону з ПДВ. Вважав, що застосування температурного коефіцієнту (Кі) є зловживанням з боку ТОВ «Теплопостачсервіс».

Відповідно до п.40 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, коефіцієнт (Кі), що враховує відхилення фактичної температури зовнішнього повітря та тривалості опалювального сезону від врахованих під час розрахунку діючого тарифу в поточному місяці. Вказував, що застосування коефіцієнту (Кі) встановлено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у розділі «Особливості нарахування (визначення ) плати за послуги з централізованого опалення для населення (фізичних осіб) у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку теплової енергії», а тому коефіцієнт (Кі) може застосовуватись тільки у тому випадку, коли лічильника немає не тільки в квартирі, але і на вході в будинок.

Зазначав, що постановою НКРЕ встановлено тарифи та послуги, що надаються ТОВ «Теплопостачсервіс» з централізованого опалення для споживачів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1 106 грн 98 коп./Гкал, що підтверджено квитанціями на оплату послуги з теплопостачання. Тобто, ТОВ «Теплопостачсервіс» застосовує до нього, як споживача послуг, тариф для споживачів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії, однак розділ «Особливості нарахування (визначення) плати за послуги з централізованого опалення для населення (фізичних осіб) у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку теплової енергії» не підлягає застосуванню.

Вказував, що відповідно до затвердженого порядку обліку та оплати послуг з теплопостачання, у будинку, який обладнаний загальнобудинковим засобом обліку теплової енергії споживачі мають оплачувати послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири у відношенні до загальної площі будинку із врахуванням місць загального користування. Тривалість опалювального періоду, а також температура атмосферного повітря на вартість послуг з теплопостачання не впливають. Зазначає, що застосування коефіцієнту (Кі) при нарахуванні йому плати за послуги з теплопостачання є необґрунтованим, має наслідком зменшення розміру його пільги інваліда війни. Вказував, що з урахуванням оплати за 6,2 кв.м понаднормової площі та оплати за опалення місць загального користування, без врахування пільг, сума має складати 400 - 600 грн. Частина плати за теплову енергію, використану пільговиками відшкодовується відповідачу коштами місцевого бюджету, однак у зв`язку з нарахуванням плати за послуги з теплопостачання із застосуванням коефіцієнта (Кі), частка яку позивач має сплачувати, як інвалід війни, значно збільшується.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29 червня 2017 року, позивач просив:

зобов`язати ТОВ «Теплопостачсервіс» здійснити перерахунок плати за поставлену теплову енергію протягом грудня 2016 року та протягом січня - квітня 2017 року, без врахування коригуючого (температурного) коефіцієнта (Кі) та з урахуванням пільги, як інваліду війни 1 групи, за тарифами та нормами споживання, які діяли до 01 травня 2017 року;

визнати неправомірним застосування ТОВ «Теплопостачсервіс» коригуючого (температурного) коефіцієнта (Кі), передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення» й заборонити застосовувати його в наступних опалювальних сезонах;

зобов`язати ТОВ «Теплопостачсервіс» вказувати окремим пунктом розмір плати за опалення місць загального користування по кожній квартирі, якщо ця плата застосовується.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції керувався постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», якою передбачено, зокрема, застосування коригуючого (температурного) коефіцієнту - 0,41 для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби централізованого опалення по місту Києву. Однак суд не врахував конституційного положення про пріоритетність Законів України над підзаконними актами органів виконавчої влади, оскільки вказана вище постанова Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та постанова Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409, суперечать Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також нівелюють пільги позивача як інваліда війни 1 групи.

Вказує, що суд першої інстанції не дослідив того факту, що у додатку №2 до постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» таблиця коефіцієнтів має назву «Коригуючі коефіцієнти для розрахунку розмірів витрат теплової енергії на потреби централізованого опалення». Однак зазначає, що в даному випадку розрахунків розмірів витрат теплової енергії проводити не потрібно, оскільки вся поставлена теплова енергія вже була порахована лічильником, а потім розподілена. Також вказує, що суд не звернув уваги на те, що при застосуванні коригуючого (температурного) коефіцієнту - 0,41 ТОВ «Теплопостачсервіс» порушило вимоги «Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обгрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30 липня 2012 року №390.

Крім того, зазначає про порушення судом норм процесуального права, а саме, порушення судом таємниці нарадчої кімнати, до якої суд видалився для ухвалення рішення 15 лютого 2019 року та перебував до 20 лютого 2019 року. Однак, за час перебування у нарадчій кімнаті суддя приймала судові рішення у інших цивільних справах, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру судових рішень.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Теплопостачсервіс» - адвокат Жидченко К.П. вказує, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. Зазначає, що застосування коригуючого коефіцієнту під час визначення соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», яка є чинною та не визнана неконституційною, а тому є обов`язковою для застосування у діяльності підприємства, яке надає комунальні послуги. Вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем правомірно застосовано коригуючий коефіцієнт - 0,41, який передбачений додатком №2 до вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409. Зазначає, що судом встановлено, що нарахування плати за надання послуг з централізованого опалення в квартирі позивача проводилось на підставі показників будинкових приладів обліку теплової енергії без застосовування коефіцієнту (Кі), з чим погодився й сам позивач. Тому вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що право позивача на отримання 100% знижки на оплату послуг з централізованого теплопостачання в межах норм, передбачених законодавством не порушено, при нарахування плати за надання послуг з централізованого опалення відповідач не застосовував коефіцієнт (Кі), а застосування коригуючого коефіцієнту - 0,41 для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби централізованого опалення передбачено нормами чинного законодавства, які не скасовані та не визнані неконституційними. Вказує, що судом вірно встановлено, що нарахування за централізоване опалення в квартирі позивача проводиться на підставі показників приладів обліку теплової енергії з урахуванням права його сім`ї на 100% знижку по оплаті комунальних послуг та нормативів, які регулюють надання соціальних пільг. Також зазначає, що акт № 573 від 21 серпня 2017 року про перевірку ТОВ «Теплопостачсервіс» представниками Головного управління Держдродспоживслужби в місті Києві не був прийнятий судом першої інстанції в якості доказу, а відтак доводи позивача щодо незгоди з цим актом не має правового значення у даній справі. Просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві не скористалось своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направило.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Апеляційний суд, доводи, викладені в апеляційній скарзі про порушення вимог цивільного процесуального закону, допущені судом першої інстанції, вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Таємниця наради суддів є одним із найважливіших принципів правосуддя, що служить гарантом об`єктивності, незалежності, безсторонності, неупередженості і справедливості суду.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»незалежність судді забезпечується порядком здійснення правосуддя, визначеним процесуальним законом, таємницею ухвалення судового рішення.

Відповідно до положень ст.245 ЦПК України під час ухвалення судового рішення ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який розглядає справу.

Під час перебування в нарадчій кімнаті суддя не має права розглядати інші судові справи.

Судді не мають права розголошувати хід обговорення та ухвалення рішення у нарадчій кімнаті.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що суди повинні суворо дотримуватися таємниці нарадчої кімнати. Під час ухвалення судового рішення ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який розглядає справу. Вихід судді з нарадчої кімнати до проголошення судового рішення може мати місце під час перерви для відпочинку (протягом робочого часу та після його закінчення).

Отже, таємниця нарадчої кімнати є охоронюваною законом і наведене положення стосується не лише дотримання таємниці наради суддів у цивільній справі.

Важливість дотримання такої таємниці не підлягає оспорюванню, та в разі порушення якої нівелюється сам процес ухвалення законного судового рішення незалежним судом.

Таким чином, враховуючи наведені положення закону, апеляційний суд вважає, що під час перебування суду в нарадчій кімнати з ухвалення судового рішення у цивільній справі, розгляд інших судових справ у цей же час, проведення судових засідань з ухваленням як судових рішень по суті вимог, так і рішень з процесуальних питань є порушенням таємниці наради суддів, що є порушенням норм процесуального права.

З протоколу судового засідання від 15 лютого 2019 року вбачається, що суд у складі судді Плахотнюк К.Г., після заслуховування промов учасників справи у судових дебатах, 15 лютого 2019 року вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, та оголосив, що орієнтовно рішення буде проголошено 18 лютого 2019 року о 10 год 00 хв. (а.с.123-127, т.1).

Згідно довідки секретаря судового засідання від 20 лютого 2019 року, суд 20 лютого 2019 року повернувся з нарадчої кімнати для витребування та дослідження Статуту ТОВ «Теплопостачсервіс», а також детального розрахунку відповідача щодо нарахування плати за послуги з постачання теплової енергії та призначено наступне судове засідання на 25 квітня 2019 року о 15 год 30 хв. (а.с.128, т.1).

На підтвердження доводів апеляційної скарги позивачем долучено до скарги витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень, з якого вбачається, що суддею Плахотнюк К.Г. у період часу її перебування в нарадчій кімнаті (з 15 лютого 2019 року по 20 лютого 2019 року) були ухвалені судові рішенні у інших цивільних справах, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення (а.с.212-213, т.1).

Отже, апеляційний суд, враховуючи наведені положення законодавства, за наведених обставин щодо вчинення суддею відповідних процесуальних дій та ухвалення судових рішень в інших справах під час її перебування в нарадчій кімнаті у даній цивільній справі, приходить до висновку про порушення судом першої інстанції таємниці нарадчої кімнати, що є порушенням вимог ч.2 ст.245 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не може бути залишене в силі та підлягає скасуванню відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надається 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв.метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 100-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв.метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв.метр на сім`ю);

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с.5).

По справі встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у приватизованій квартирі АДРЕСА_3 . Власником особового рахунку цієї житлової площі є ОСОБА_1 , на якій проживають та зареєстровані чотири особи: ОСОБА_1 - власник, його дружина - ОСОБА_2 та їх діти - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.47-51, т.1).

Встановлено, що відповідач ТОВ «Теплопостачсервіс» надає послугу з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_2 , в тому числі до квартири позивача.

Також встановлено, що квартира АДРЕСА_4 не обладнана засобом обліку теплової енергії, на вводах до будинку встановлений будинковий засіб обліку теплової енергії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначав, що при нарахуванні вартості послуг з централізованого опалення до його квартири ТОВ «Теплопостачсервіс» безпідставно застосовує температурний коефіцієнт (Кі), що враховує відхилення фактичної температури зовнішнього повітря та тривалості опалювального сезону, внаслідок чого значно збільшується вартість послуги, яку він сплачує як інвалід війни.

Так, відповідно до пункту 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Відповідно встановлені соціальні нормативи, в межах яких надаються пільги на оплату послуг з централізованого опалення - 21 кв.м опалювальної площі на 1 особу в місяць і додатково 10,5 кв.м на сім`ю.

Для мешканців житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії по м . Києву встановлено соціальний норматив - 0,0548 Гкал на 1 кв.м опалювальної площі на місяць в опалювальний період, з урахуванням коригуючого коефіцієнту для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби будівлі на п`ять і більше поверхів - 0,41.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державні та соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло (ст.9 Закону України «Про державні та соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

З метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до ст.ст. 5, 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» Кабінет Міністрів України у своїй постанові від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановив коригуючі коефіцієнти для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби централізованого опалення з урахуванням поверховості опалювальної будівлі та регіону.

У п.2 ч.2 цієї постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №409 установлено соціальну норму житла, в межах якої держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для оплати комунальних послуг - послуг з постачання теплової енергії для потреб централізованого або автономного опалення, з постачання та розподілу природного газу або постачання та розподілу електричної енергії для індивідуального опалення незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв.м опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв.м на сім`ю.

Встановлено, що ОСОБА_1 отримує пільгу - 100% знижки на плату за користування комунальними послугами та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання, а площа житла, на яку йому надається пільга становить 94,5 кв.м, зазначена соціальна норма житла, в межах якої держава надає позивачу пільгу на оплату житлово-комунальних послуг визначена відповідно до п.2 ч.2 постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування».

Листом від 17 липня 2017 року за вих.№ 283 ТОВ «Теплопостачсервіс» на адвокатський запит щодо надання інформації стосовно нарахування ОСОБА_1 вартості послуг з централізованого опалення повідомило, що при розрахунку плати за централізоване опалення враховуються чинні положення Правил, наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №359 від 31 жовтня 2006 року «Про затвердження методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення» та наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 лютого 2008 року №47 «Про затвердження Рекомендацій щодо застосування методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення», а також тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 червеня 2011 року №896. До вказаного листа додано додаток, за даними якого при розрахунку вартості послуги з централізованого опалення з грудня 2016 року по квітень 2017 року включно застосовувалися коефіцієнти 0,0548 та 0,41 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №409 (а.65-66, т.1).

Згідно розрахунку ТОВ «Теплопостачсервіс» щодо оплати вартості послуг постачання тепла до квартири позивача вбачається, що відповідачем враховано коефіцієнт для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби будівлі на п`ять і більше поверхів - 0,41, який встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №409 Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» з урахуванням того, що позивач проживає у багатоквартирному будинку місті Києва (а.с.66, т,1).

Водночас з даного розрахунку вбачається, що ТОВ «Теплопостачсервіс» при нарахуванні оплати вартості послуг з постачання тепла до квартири позивача коефіцієнт (Кі) не застосовується.

За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про здійснення перерахунку плати за поставлену теплову енергію протягом грудня 2016 року та протягом січня-квітня 2017 року, без врахування коригуючого (температурного) коефіцієнта (Кі) та про визнання неправомірним застосування ТОВ «Теплопостачсервіс» коригуючого (температурного) коефіцієнта (Кі).

Доводи апеляційної скарги про незаконність врахування ТОВ «Теплопостачсервіс» коефіцієнту для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби будівлі на п`ять і більше поверхів - 0,41, який встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» з тих підстав, що вказана постанова Кабінету Міністрів України суперечить Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також нівелює пільги позивача, як інваліда війни 1 групи, не приймається апеляційним судом до уваги з таких підстав.

Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції та на виконання Конституції і законів України видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання (ч.1 ст.117 Конституції України та ч.1 ст.50 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»).

Матеріали справи не містять доказів того, що постанова Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» втратила чинність, скасована, чи визнана судом незаконною. Тому вказана постанова Кабінету Міністрів України є обов`язковою до виконання та правомірно застосована ТОВ «Теплопостачсервіс» під час здійснення розрахунків оплати вартості постачання тепла до квартири позивача.

Що стосується вимоги позову ОСОБА_1 про зобов`язання ТОВ «Теплопостачсервіс» вказувати у квитанціях на оплату послуг з теплопостачання окремим пунктом розмір плати за опалення місць загального користування, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки вартість такої послуги не підлягає самостійному визначенню відповідно до порядку нарахування вартості таких послуг, а також відсутності обліку приладів використаної теплової енергії у кожній квартирі будинку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, за їх необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс», третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді