ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м. Чернівці

справа № 718/1771/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисак І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Костюк Л.С.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідачі: приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», ОСОБА_2,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 від мені ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Мінів О.І., повний текст якого виготовлено 26 жовтня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 25.10.2017 року біля 13 год. 35 хв. в с.Ставчани Кіцманського району Чернівецької області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту ДТП) за участю автомобіля «Mercedes-Benz Vito 108 CDI», д.н.з.НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля «ВАЗ-2107», д.н.з.НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.11.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Внаслідок зазначеної ДТП належний ОСОБА_1 автомобіль «Mercedes-Benz Vito 108 CDI», д.н.з.НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП».

03.11.2017 року ОСОБА_1 надав страховій компанії повідомлення потерпілої особи про настання ДТП. 23.11.2017 року представник відповідача оглянув автомобіль на предмет наявних пошкоджень та склав відповідний акт, в якому зазначив перелік деталей, які пошкоджені та потребували ремонту.

Провадження №22-ц/822/92/19 Категорія 34

21.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» про виплату страхового відшкодування, а 18.05.2018 року на його рахунок надійшли грошові кошти в сумі 14 856 грн. 78 коп. в якості страхового відшкодування згідно акту №405-184/18 від 18.05.2018 року по полісу АК/2595661.

Оскільки сума страхового відшкодування не відповідала реально заподіяній шкоді, ОСОБА_1 змушений був провести самостійно ремонт автомобіля, уклавши договір із ППВКФ «БКО» від 31.05.2018 року на технічне обслуговування та ремонт автомобіля №01/05-1 на загальну суму 42 945 грн., які були ним сплачені в повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 31.05.2018 року.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги та враховуючи наведене просив стягнути з відповідача ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 27 088 грн. 22 коп., з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 1000 грн., тобто суму встановленої в договорі обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АК/2595661 франшизи та судові витрати.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок настання ДТП в розмірі 7 158 грн., в стягненні матеріальної шкоди в більшому розмірі - відмовлено.

Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завданої йому внаслідок настання ДТП матеріальної шкоди в сумі 1000 грн.

Стягнуто з ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 40 коп.

Стягнуто з ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» на користь ОСОБА_1. понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5 120 грн. В стягненні витрат на правничу допомогу в більшому розмірі відмовлено.

Додатковим рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2018 року стягнуто з ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу адвоката за період з 03.07.2018 року по 16.10.2018 року в сумі 3 520 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом неповно з'ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального права.

Зазначає, що суд в мотивувальній частині зробив помилковий висновок, який не відповідає обставинам справи про те, що сума страхового відшкодування, яка підлягала виплаті страховиком ОСОБА_1, визначена відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов договору страхування, однак вказаний висновок є помилковим, оскільки страховиком визначено суму на підставі звіту №3051 з оцінки транспортного засобу від 13.11.2017 року, а огляд автомобіля представником страхової компанії відбувався 19 та 23 листопада 2017 року, тобто звіт зроблено до фактичного огляду пошкодженого автомобіля. Крім того, наданий суду звіт не містить в собі додатків, а саме: відомості про огляд оцінювачем пошкодженого автомобіля; калькуляцію відновлювального ремонту; фотографічні зображення.

Вказує на те, що судом також зроблено помилковий висновок про недоведеність позивачем необхідності доплати за відновлювальний ремонт деталей, які не були зафіксовані страховою компанією під час проведення огляду пошкодженого автомобіля, а також безпідставно залишено поза увагою надані позивачем докази виконання ним за власні кошти ремонтних робіт з відновлення пошкодженого автомобіля.

Також вказує, що судом безпідставно відмовлено в стягненні з ОСОБА_2 матеріальної шкоди (франшизи) в розмірі 1 000 грн., оскільки обов'язок компенсувати суму франшизи лежить, в тому числі й на особі, відповідальній за завдані збитки.

Наголошує і на безпідставності зменшення судом розміру витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, а тому на підставі викладеного просив скасувати рішення частково та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_1 з ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в сумі 18 499,22 грн.; стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 1 000 грн.; змінити рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а саме стягнути з ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 7 360 грн., в решті рішення суду залишити без змін. Вирішити питання відносно розподілу судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» вказує, що після погодженого переліку пошкоджених деталей, що відносяться до ДТП, зробленої фотофіксації вигляду деформаційних утворень, між представником АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» та ОСОБА_1 було укладено акт огляду колісного транспортного засобу, датованого 19.11.2017 року, який потім було передано разом із фотографіями до оцінювача для подальшого визначення вартості відновлювального ремонту та розміру страхового відшкодування, узагальненого в свою чергу у Звіті №3051 від 13.11.2017 року. Однак, отримавши підготовлений Звіт №3051 від 13.11.2017 року, було виявлено допущену оцінювачем помилку в даті кінцевого оформлення дослідження збитків, про що відразу було повідомлено уповноваженого спеціаліста, який склав акт виявлення помилки з подальшим виправленням на 19.11.2017 року, тобто на дату огляду пошкодженого автомобіля, в іншому вказаний звіт відповідає вимогам, встановлених законодавством України.

Зазначає, що розрахунок страхового відшкодування за визнаним страховим випадком було здійснено виключно та на умовах Закону у вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, ПДВ (20%) із застосуванням франшизи 1000 грн. (п.5 Полісу №АК/2595661 в розмірі 14 931,44 грн.). Для визначення розміру страхового відшкодування бралися до уваги результати проведеного огляду 19.11.2017 року пошкодженого транспортного засобу, фотознімки деформаційних утворень від зіткнення, а також положення Товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України.

За наведеного просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи в межах їх обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги до рішення на час його ухвалення встановлюються нормами ст.263 ЦПК України, яке в повній мірі їм не відповідає.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1-2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов'язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

В силу ст.29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 42/5/2092 (далі по тексту Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з абз.1 п.3.9 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Відповідно до п.п.1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має сплатити страховик як страхове відшкодування.

В силу ст.7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ст.12 зазначеного Закону передбачає, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Обставини щодо ДТП, яка сталася 25.0.2017 року, визнання винним у ДТП ОСОБА_2, та обов'язку страхової компанії ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» щодо відшкодування шкоди ОСОБА_2 згідно страхового полісу про цивільно-правову відповідальність, повідомлення ОСОБА_1 страхової компанії про настання ДТП, звернення з заявою про виплату страхового відшкодування, виплата коштів страхового відшкодування страховою компанією сторонами визнаються та не спростовуються (а.с.11-18).

В матеріалах справи наявні акти огляду колісного транспортного засобу від 19.11.2017 року, яким визначено перелік зовнішніх деталей, які пошкоджені внаслідок ДТП, наведено перелік деталей, що не пов'язані з ДТП та від 23.11.2017 року, яким повторно оглянуто автомобіль потерпілого, визначено перелік внутрішніх та зовнішніх деталей, які пошкоджені внаслідок ДТП і наведено перелік деталей, що не пов'язані з ДТП. Зазначені огляди відбулися в присутності ОСОБА_1, акти ним підписані, зауважень не подано (а.с.13-14, 94-95).

Згідно звіту №3051 з оцінки транспортного засобу від 13.11.2017 року, який виконаний на замовлення ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ», вартість відновлювального ремонту складає 56 019,49 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz Vito 108 CDI», д.н.з.НОМЕР_1 внаслідок пошкодження при ДТП складає 19 914,30 грн. (а.с.44-48). Крім того, до даного звіту було складено акт виявлення помилки у звіті, де зазначено вважати вірною датою оформлення звіту 19.11.2017 року, чим спростовуються доводи апеляційної скарги відносно того, що звіт зроблено до фактичного огляду пошкодженого автомобіля.

Згідно страхового акту №405-184/18 від 18.05.2018 року потерпілій особі у ДТП встановлено розмір завданого матеріального збитку у розмірі 15 931 грн. та виплачено суму страхового відшкодування за мінусом 1000 грн. франшизи у розмірі 14 931 грн. (а.с.43).

З договору №01/05-1 на технічне обслуговування та ремонт автомобіля від 31.05.2018 року, укладеного між ППВКФ «БКО» та ОСОБА_1, і наряду-замовлення №02/05 від 31.05.2018 року вбачається проведення ремонтних робіт по відновленню транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito 108 CDI», д.н.з.НОМЕР_1, вартість яких склала 42 945 грн. (а.с.19-21). Однак, в супереч Закону, наряд-замовлення складено особою, яка не є суб'єктом оціночної діяльності, та проведено без участі АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» як зацікавленої особи, що в розумінні ст.78 ЦПК України є недопустимим доказом.

Також, з матеріалів справи вбачається, що страховим актом №405-888/18 від 27.09.2018 року потерпілій особі у ДТП - користувачу транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito 108 CDI», д.н.з.НОМЕР_1 ОСОБА_1 виплачено 8 589 грн. затрат на врегулювання страхового випадку.

А тому суд правильно виходив з того, що наданий позивачем наряду-замовлення №02/05 від 31.05.2018 року на загальну суму 42 945 грн. не може бути підставою для визначення розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу.

Що стосується відмови у стягненні з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, то судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» згідно полісу №АК/2595661 від 25.02.2017 року. Згідно з цим Полісом страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., розмір франшизи 1000 грн. (а.с.42).

Стаття 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Оскільки страхова виплата проведена за мінусом 1000 грн. - франшизи, з ОСОБА_2 підлягає стягненню матеріальна шкода завдана ОСОБА_1 у розмірі 1000 грн.

Згідно частин 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися професійною правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо часткового задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу виходячи з реальної співмірності витрат на неї відносно задоволених вимог та обсягу наданих послуг адвокатом, та до задоволеної частин вимог пропорційно їх перевищує.

Суд апеляційної інстанції також приймає до уваги, що адвокатом було підготовлено та подано апеляційну скаргу, взято участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, а тому за правилами пропорційності відшкодування судових витрат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 205 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.376 ЦПК України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

На підставі наведеного та керуючись 259, 268, 367, 374, 376, 381, 383, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 від мені ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 жовтня 2018 року в частині відмови в стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завданої йому матеріальної шкоди внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 (одну тисячу) гривень на відшкодування завданої матеріальної шкоди та 205 (двісті п'ять) гривень судових витрат на правову допомогу, пов'язану з апеляційним розглядом справи.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /Н.К. Височанська, А.І. Владичан/