РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/1132/18

Провадження № 2/700/86/19

07 березня 2019 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/1132/18 провадження №2/700/86/19 за позовом ОСОБА_1 до Почапинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Почапинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 02.09.1993 по 18.03.1996 року він був членом колгоспу (КСГП) ім. Б.Хмельницького с. Почапинці Лисянського району, яке у подальшому стало Агровиробнича асоціація «Цукор» та працював у ньому на посаді економіста організатора, що підтверджується записом у трудовій книжці колгоспника. Згідно з інформацією Відділу Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області від 20.11.2018 року № 30/137-18, державний акт на право колективної власності на землю КСГП ім. Б.Хмельницького с. Почапинці зареєстровано 21.11.1995 року серія ЧР №10-1. Середній розмір земельної частки (паю) по Почапинській сільській раді становить 2,85 умовних кадастрових гектарів. Так як він був членом КСГП ім. Б.Хмельницького на час видачі державного акту на право колективної власності, то має право на земельну частку (пай), однак помилково не був включений до списку членів-громадян КСГП. Враховуючи наведене просить визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі земельної частки (паю) 2,85 в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Б.Хмельницького, розташованого на території Почапинської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Позивач у підготовче судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з'явився, звернувся до суду із телефонограмою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 у період з 02.09.1993 року по 18.03.1996 року працював економістом-організатором КСГП ім. Б.Хмельницького та не був включений до списку громадян-членів КСГП ім. Б.Хмельницького с. Почапинці Лисянського району Черкаської області, що підтверджується записами в трудовій книжці на його імя УКР № 0226124, архівними довідками № 390, 391 від 16.11.2018 року виданою комунальною установою «Трудовий архів смт. Лисянка Лисянського району Черкаської області»,.

Відповідно до повідомлення Відділу Держгеокадастру у Лисянському районі № 30/137-18 від 20.11.2018 року відповідно до книги реєстрації державних актів на право колективної власності на землю, державний акт КСГП ім. Б.Хмельницького с. Почапинці зареєстровано 21 листопада 1995 року серія ЧР № 10-1. Середній розмір земельної частки (паю) по Почапинській сільській раді становить 2,85 умовних кадастрових гектарів. ОСОБА_1 не числиться в списках громадян-членів КСГП ім. Б.Хмельницького с. Почапинці Лисянського району, які є додатком № 1 до державного акту серії ЧР №10-1.

Із довідки Почапинської сільської ради від 10.12.2018 року № 1087 вбачається, що надання ОСОБА_1 земельної ділянки можливе виділенням із земель запасу.

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно з Указом Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифіката право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі тощо.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

На підставі зібраних у справі доказів судом встановлено, що позивач працював у колгоспі, був членом сільськогосподарського товариства, однак при паюванні земель сільськогосподарського підприємства помилково не був включений у список осіб на отримання земельної частки (паю).

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними, мотивованими, а тому за позивачем ОСОБА_1м Миколайовичем слід визнати право на земельну частку (пай).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 16, 319, 392,ЦК України, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» ст.ст.4,5,12,13, 19, 81, 82, 200,206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Почапинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) у розмірі земельної частки (паю) 2,85 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Б.Хмельницького, розташованого на території Почапинської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Бесараб