ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/136/19 Справа № 211/1796/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П.,Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідачі:ОСОБА_2,Державна служба інтелектуальної власності України

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 20 червня 2017 року, ухваленого суддею Ткаченко С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Державної служби інтелектуальної власності України та просив визнати патент на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» № НОМЕР_1 від 12.01.2016 року на ім'я ОСОБА_2 недійсним від дати публікації відомостей про його видачу та зобов`язати Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру патентів України на промислові зразки відомості про визнання недійсним повністю Патенту України на промисловий зразок № НОМЕР_1 від 12.01.2016 року та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

В мотивування заявлених вимог зазначив, що він є власником патенту на промисловий зразок № НОМЕР_2 від 13.05.2013 року «ІНФОРМАЦІЯ_1», який виданий Державною службою інтелектуальної власності України. У вересні 2015 року позивачеві стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 подав заявку на участь у конкурсі закупівель групи Метінвест на поставку до ПАТ «Інгулецький ГЗК» продукції решітки - «ІНФОРМАЦІЯ_1», проте дозволу свого на використання промислового зразку на дану модель він не давав. Промисловий зразок відповідача запатентований у січні 2016 року не відповідає критерію новизни і порушує права інтелектуальної власності позивача, адже він не надавав права відповідачу на використання свого зразка. Посилаючись на положення ст.ст.461,462,469 ЦК України просив визнати патент, виданий на ім'я відповідача недійсним.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 20 червня 2017 року, описку в якому усунуто ухвалою цього ж суду від 13 вересня 2017 року, позов задоволено. Визнано патент України на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» № НОМЕР_1 від 12.01.2016 року на ім'я ОСОБА_2 недійсним повністю від дати публікації відомостей про його видачу. Зобов`язано Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру патентів України на промислові зразки відомості про визнання недійсним повністю Патенту України на промисловий зразок № НОМЕР_1 від 12.01.2016 року та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 551, 20 грн. та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 16523, 52 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне дослідження доказів, не встановлення судом обставин, які мають значення для вірного вирішення спірного питання, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що в обґрунтування судового рішення покладений висновок експерта який є неточним, неповним. Експертом не визначено усі істотні, суттєві ознаки його промислового зразка, на його дослідження не були представлені опис промислового зразка та матеріалами заявки позивача, які відсутні в матеріалах справи, для надання вірного експертного висновку. При проведенні експертизи, експерту не надано на дослідження самого виробу «решітка сектору вакуум-фільтру», тому він здійснював порівняння лише в площині зображення, що не дозволило йому виявити усі конструктивні відмінності даних промислових зразків, тому припустився хибних висновків про використання суттєвих ознак одного виробу в іншому та про відсутність новизни спірного промислового зразка. Експертом не надано оцінки, що його промисловий зразок оснащений цілим рядом нових суттєвих ознак, що не були загальнодоступними у світі, що відрізняє його зразок від попереднього по новизні.

В порушення вимог процесуального законодавства, щодо належного сповіщення про розгляд справи, відповідач був позбавлений можливості поставити питання експерту при проведенні експертизи. Через відсутність сповіщення та участі у справі під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач вважає, що був позбавлений права надання доказів на спростування заявлених проти нього вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачпросить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вважає, що ним надано усі докази для доведення заявлених позовних вимог. Посилання позивача про відсутність можливості заперечувати проти заявлених вимог, через довгострокову відсутність за місцем реєстрації вважає безпідставною та недоведеною.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши сторони та їх представників, а також експертів, які надавали експертні висновки, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_1 є власником патенту на промисловий зразок № НОМЕР_2 від 13.05.2013 року «ІНФОРМАЦІЯ_1», який виданий Державною службою інтелектуальної власності України. (а.с. 5-12).

Згідно публікації в офіційному бюлетні «Промислова власність» №1 від 12.01.2016 року, Державною службою інтелектуальної власності України на підставі заявки № s201501695 від 18.11.2015 року видала Патент на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2. (а.с. 21).

Висновком судової експертизи № 005/17 від 10.02.2017 року у сфері інтелектуальної власності встановлено, що «У промисловому зразку «ІНФОРМАЦІЯ_1» за Патентом № НОМЕР_1 на ім»я ОСОБА_2 використані всі суттєві ознаки промислового зразку за Патентом на промисловий зразок № НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1» виданого на ім»я ОСОБА_1. Промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» за Патентом № НОМЕР_1 на ім»я ОСОБА_2 (заява на одержання якого подана 18.11.2015 року) не відповідає умові патентоздатності «новизна» з урахуванням наявності патенту на промисловий зразок № НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1» виданого на ім'я ОСОБА_1 ( а.с.67-82 том.1).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що висновками судової експертизи у сфері інтелектуальної власності встановлено, що промисловий зразок за патентом виданого на ім'я відповідача ОСОБА_2 не відповідає умові патентоздатності «новизна».

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується відповідачем у повному обсязі.

Спір між сторонами виник з приводу правомірності видачі та дійсності патенту на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1» № НОМЕР_1 від 12.01.2016 року виданого на ім'я ОСОБА_2

Відповідно до ч.1. ст.461 ЦК України промисловий зразок вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим.

Згідно з ч.1 ст.462 ЦК набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом.

Статтею 469 ЦК визначено, що права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом.

Частино1 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» передбачено, що правова охорона надається промисловому зразку, що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоспроможності. Частиною 6 цієї статті визначено, що обсяг правової охорони, що надається, визначається сукупністю суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні (зображеннях) виробу, внесеному до Реєстру, і засвідчується патентом з наведеною у ньому копією внесеного до Реєстру зображення виробу. Тлумачення ознак промислового зразка повинно здійснюватися в межах його опису.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.6 Закону «Про охорону прав на промислові зразки» промисловий зразок відповідає умовам патентоспроможності, якщо він є новим.

Промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Крім того, у процесі встановлення новизни промислового зразка береться до уваги зміст усіх раніше одержаних установою заявок, за винятком тих, що на зазначену дату вважаються відкликаними, відкликані або за ними установою прийняті рішення про відмову у видачі патентів і вичерпані можливості оскарження таких рішень.

Отже, предметом доведення в даній справі є новизна промислового зразка, що запатентована відповідачем ОСОБА_2, що заперечується позивачем ОСОБА_1

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Позивач обґрунтовуючи заявлені вимоги заявив клопотання та судом першої інстанції призначена судова експертиза, за наслідками проведення якої, складено висновок судового експерта № 005/17 від 10.02.2017 року.

Частиною 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Матеріалами справи підтверджуються посилання відповідача в апеляційній скарзі, що він жодного разу не приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, через що був позбавлений можливості надавати заперечення проти заявленого позову та докази на їх підтвердження.

Як видно з матеріалів справи, уся кореспонденція суду: копія позовної заяви та судові виклики, що надсилалась відповідачу ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем його проживання АДРЕСА_1, поверталась на адресу суду без вручення поштової кореспонденції за закінченням терміну зберігання. ( а.с.46,48,49,91,92)

Що також підтверджує посилання відповідача про тимчасове довготривале проживання у м.Київі, за договором про найм (оренду) житла від 01 червня 2016 року.

Отже, колегія суддів погоджується, що відповідач з об'єктивних причин не мав можливості надати заперечення та докази під час розгляду справи в суді першої інстанції, тому що не був обізнаний про судовий розгляд справи, в якому має статус відповідача.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов'язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

З огляду на те, що відповідач був позбавлений об'єктивної можливості надати до суду першої інстанції докази проти заявленого позову, колегія суддів приходить до переконання, що наданий висновок судового експерта №1189 від 15 лютого 2018 року за результатами проведеної судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності, підготовлений по цивільній справі №211/1796/16-ц є прийнятним, належним та допустимим доказом, який суд оцінює у сукупності з іншими доказами наявними у матеріалах справи.

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_4 №1189 від 15 лютого 2018 року, яким було досліджено промисловий зразок за патентом України НОМЕР_2 та промисловий зразок за патентом України НОМЕР_1, а також інформацію щодо зазначених промислових зразків, надав висновок, що суттєвими ознаками промислового зразка «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_2 є: В основу форми покладена монолітна об'ємно-просторова фігура у вигляді усіченого сектору з дугоподібною основою, із округленимикутами при основі; решітка має Г-подібний обід із закругленою зовнішньою стороною; решітка має посадочне місце під горловину у формі трапеції; решітка має проточні канали за формою близькі до паралелограму, які утворені перетином радіальних ребер та дугоподібних поперечних ребер; решітка має кріпильні елементи циліндричної форми з отворами; висота обода збільшується від дугоподібної основи до посадочного місця горловини; дугоподібна сторона ободу з тильної сторони має уступ; з лицьової сторони решітка має східчасту форму у порівнянні з ободом; радіальні ребра мають віялоподібне розташування, симетричне відносно продовжної осі решітки; кількість радіальних ребер збільшується від посадочного місця горловини до дугоподібної основи; радіальні та дугоподібні поперечні ребра виконані виступаючими з тильної сторони решітки; у зоні сполучення радіальних ребер з посадочним місцем під горловину проточні канали заглушені; три радіальних ребра виконаних з вильотом щодо інших виступаючих з тильної сторони решітки ребер; радіальними ребрами виконаними з вильотом є: ребро розміщене на подовжній осі решітки та два ребра розташованих симетрично, по обидві сторони від нього; ребро розміщене на подовжній осі решітки є довшим у бік посадочного місця горловини, у порівняння з двома іншими ребрами з вильотом; кількість дугоподібних поперечних ребер 7; дугоподібні поперечні ребра знаходяться на однаковій відстані один від одного; кріпильні елементи циліндричної форми з отворами розташовано уздовж радіальних сторін обода і в місцях перетину радіальних і поперечних ребер; з тильної сторони решітки, відносно подовжньої її осі, кріпильні елементи циліндричної форми з отворами поділено на дві частини, одна з яких виконана з виступом (шпилькою), інша, симетрична першій, з виїмкою під виступ (отвором під шпильку); з тильної сторони решітки, відносно подовжньої її осі, обід поділено на дві частини, одна з якої має торець у вигляді прямокутного паза, а інша, симетрична першій, - у вигляді прямокутного виступу шпунта).

Суттєвими ознаками промислового зразка «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України № НОМЕР_1 є: в основу форми покладена монолітна об'ємно-просторова фігура у вигляді усіченого сектору з дугоподібною основою, із округленими кутами при основі; решітка має Г-подібний обід із закругленою зовнішньою стороною; решітка має посадочне місце під горловину у формі трапеції; решітка має проточні канали за формою близькі до паралелеграму, які утворені перетином радіальних ребер та дугоподібних поперечних ребер; решітка має кріпильні елементи циліндричної форми з отворами; висота обода збільшується від дугоподібної основи до посадочного місця горловини; з лицьової сторони решітка має пласку форму на рівні з ободом; радіальні ребра мають віялоподібне розташування, симетричне відносно продовжної осі решітки; кількість радіальних ребер збільшується від посадочного місця горловини до дугоподібної основи; радіальні та дугоподібні поперечні ребра виконані виступаючими з тильної сторони решітки; три радіальних ребра виконаних з вильотом щодо інших виступаючих з тильної сторони решітки ребер; радіальними ребрами виконаними з вильотом є: ребро розміщене на подовжній осі решітки та два ребра розташованих симетрично, по обидві сторони від нього; ребро розміщене на подовжній осі решітки є довшим у бік посадочного місця горловини, у порівняння з двома іншими ребрами з вильотом; кількість дугоподібних поперечних ребер 8; дугоподібні поперечні ребра знаходяться на різній відстані один від одного; кріпильні елементи циліндричної форми з отворами розташовано уздовж радіальних сторін обода і в місцях перетину радіальних і поперечних ребер; з тильної сторони решітки, відносно подовжньої її осі, обід поділено на дві частини, одна з якої має торець у вигляді прямокутного паза, а інша, симетрична першій, - у вигляді прямокутного виступу (шпунта).

Промисловий зразок за патентом України № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» відповідає умові патентоздатності «новизна» відповідно до наданих на дослідження матеріалів.

У промисловому зразку за патентом України № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» не використано всі суттєві ознаки промислового зразка за патентом України № НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1» ( а.с.167 - 188 том1).

Оскільки встановлення факту новизни промислового зразку «ІНФОРМАЦІЯ_1» № НОМЕР_1 від 12.01.2016 року виданого на ім'я ОСОБА_2 пов'язано із з'ясуванням обставин, що мають значення для справи потребують спеціальних знань у галузі науки, суд обґрунтовує свої висновки на підставі наявних у матеріалах справи експертних висновках в сукупності з наданими сторонами та їх представниками, а також експертами пояснень.

Надаючи оцінку дослідженим доказам, вислухавши в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснення обох експертів, щодо наданих ними висновків, колегія суддів прийшла до переконання, що висновок судового експерта №1189 від 15 лютого 2018 року є найбільш ґрунтовним, містить дослідження суттєвих ознак обох промислових зразків та їх порівняльну характеристику.

Проте, судовим експертом ОСОБА_3 при проведенні експертного дослідження №005/17 від 10 лютого 2017 року не були виявлені суттєві ознаки конструктивності елементів промислових зразків, як впадина, паз, додаткова струна, наконечник виробу, виїмка знизу виробу, останній горизонтальний паралельний елемент, через їх порівняння лише у площині.

При наданні пояснень в судовому засіданні колегії суддів, судовий експерт ОСОБА_3 не змогла пояснити чому нею при наданні висновку №005/17 від 10 лютого 2017 року не були враховані ці суттєві ознаки, а саме відмінності між промисловими зразками.

Крім того, виходячи з питань, поставлених перед судовим експертом ОСОБА_3 в коло її дослідження не входило питання про наявність відмінних суттєвих ознак між двома промисловими зразками, що й стало підставою для висновку, що промисловий зразок № НОМЕР_1 від 12.01.2016 року має суттєві ознаки промислового зразку НОМЕР_2. Тому, колегія суддів приходить до переконання, що висновок судового експерта ОСОБА_3 при проведенні експертного дослідження №005/17 від 10 лютого 2017 року є таким, що проведений при неповно досліджених та неповністю з'ясованих усіх суттєвих ознак промислових зразків, тому його не можна вважати всесторонньо об'єктивним.

Оскільки у промисловому зразку за патентом України № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» не використано всі суттєві ознаки промислового зразка за патентом України № НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1» та він відповідає умові патентоздатності «новизна», що підтверджується висновками судового експерта, які суд вважає найбільш повним та обгрунтовано змістовним, порівняно із висновками судової експертизи № 005/17 від 10.02.2017 року, який не має дослідження суттєвих ознак промислового зназка НОМЕР_1, які не містяться у промисловому зразку НОМЕР_2. Тому колегія суддів приходить до переконання про недоведення ОСОБА_1 заявлених позовних вимог та відсутності підстав для визнання недійсним промислового зразка за патентом України № НОМЕР_1.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції, яке ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, без повного дослідження доказів, які мають значення для вірного вирішення спірного питання, підлягає скасуванню, згідно п.п.1,3,4. ч.1 ст.376 ЦПК України із ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, Державної служби інтелектуальної власності України про визнання недійсним патенту на промисловий зразок № НОМЕР_1 від 12.01.2016 року виданого на ім'я ОСОБА_2

До витрат пов'язаних із розглядом справи, зокрема належать витрати пов'язані із залученням спеціалістів ( ч.2 ст. 133 ЦПК України).

За проведення висновку експерта відповідачем ОСОБА_2 згідно Акту завдання- приймання робіт, рахунку - фактури та квитанції про сплату за надані послуги в НДІ інтелектуальної власності НАПрН України сплачено 20004,00 грн. ( а.с.190-191 том1).

Згідно положення п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові - на позивача.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із апеляційною скаргою відповідачем сплачений судовий збір у сумі 606,33 грн.

Усі ці витрати є судовими витратами, тому підлягають стягненню з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в загальній сумі 20610,33 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 червня 2017 року, описку в якому усунуто ухвалою цього ж суду від 13 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Державної служби інтелектуальної власності України відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 20610,33 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: