Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 404/4693/16-ц

провадження № 61-33631св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного підприємства «Вагран» на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25 липня 2017 року у складі суддів: Суровицької Л. В., Авраменко Т. М., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: приватне підприємство «Вагран», виконавчий комітет Кіровоградської міської ради,

третя особа - ОСОБА_2,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Вагран» (далі - ПП «Вагран»), виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про скасування свідоцтва про право власності.

Зазначав, що він з 1995 року зареєстрований та проживає у кімнаті АДРЕСА_1). На час вселення це жиле приміщення мало статус гуртожитку. В ході приватизації державного майна гуртожиток передано ДП «ЖЕК «ВАТ «Кіровоградбуд», яке 11 червня 1997 року уклало з ТОВ «Славія» договір купівлі-продажу будівлі гуртожитку. 29 листопада 2002 року між ТОВ «Славія» та ПП «Вагран» укладено договір купівлі-продажу вказаного гуртожитку. У червні 2004 року рішенням Кіровоградської міської ради гуртожитку надано статус будинку для малих сімей та у зв'язку з цим погашено договір купівлі-продажу гуртожитку, укладений між ТОВ «Славія» та ПП «Вагран». Взамін договору купівлі-продажу на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 14 жовтня 2004 року № 1546 ПП «Вагран» видано свідоцтво про право власності на цілий будинок по АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що рішенням Кіровоградської міської ради від 24 лютого 2015 року № 3956 скасовано рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 23 червня 2004 року № 899 «Про надання статусу будинку для малих сімей гуртожитку по АДРЕСА_1; рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 14 жовтня 20104 року № 1546 «Про погашення та зміну правовстановлюючого документа на цілу будівлю гуртожитку по АДРЕСА_1», просив суд скасувати свідоцтво про право власності ПП «Вагран» на будинок по АДРЕСА_1 від 20 жовтня 2004 року № 651, видане виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради. Таку вимогу обґрунтовує тим, що реєстрація на підставі вказаного свідоцтва права власності ПП «Вагран» на цілий будинок, перешкоджає йому як мешканцю гуртожитку реалізувати своє конституційне право на приватизацію житла в гуртожитку, на захист своїх житлових та майнових прав як мешканця гуртожитку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 травня 2017 року (у складі судді Павелко І. Л.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що в судовому засіданні позивач пояснив, що вказані в позовній заяві обставини не стосуються предмету спору та не порушують його права, представник позивача зазначила, що позовну заяву готував інший представник тому на її думку обставини,викладені в позові, не порушують права позивача. Доводи позивача про те, що незаконне вилучення відповідачем гуртожитку з державної власності призвело до того, що позивач не може приватизувати квартиру НОМЕР_1, в яку він законно вселився на підставі ордеру НОМЕР_2 від 15 травня 1995 року та проживає, безпідставні, оскільки позивач не оспорює договори,відповідно до яких ПП «Вагран» володіє на праві приватної власності цілою будівлею по АДРЕСА_1. Позивач в судовому засіданні не надав доказів тому, що відповідач відмовив йому у наданні необхідних документів для оформлення приватизації кімнати. Доводи позивача про те, що в разізнаходження будинку в статусі будинка його можуть виселити, а в разі знаходження в статусі гуртожитка його власник не зможе виселити, безпідставні. Підстави для скасування свідоцтва про право власності на цілий будинок відсутні, оскільки судом встановлено, що наявність вказаного свідоцтва не порушує прав позивача на приватизацію кімнати у цьому гуртожитку, так як відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної та комунальної власності, а даний гуртожиток таким не є, оскільки ПП «Вагран» набуло даний об'єкт у власність на підставі договору купівлі-продажу, який є дійсним. У судовому порядку підлягають захисту порушені, оспорювані чи невизнані права, свободи чи інтереси. Крім того,судом встановлено і позивачем підтверджено, що правапозивача на момент пред'явлення позову до суду та момент розгляду справи не порушені. А позивач зазначив, що він вважає, що його право може бути порушено власником в майбутньому. Тому на думку суду позовні вимоги передчасні, оскільки наявність оспорюваного свідоцтва права позивача не порушило прав позивача. Оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю, не може бути підставою відмови у позові пропуск строку давності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 липня 2017 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано свідоцтво про право власності приватного підприємства «Вагран» на будинок по АДРЕСА_1 від 20 жовтня 2004 року № 651, видане виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що свідоцтво про право власності ПП «Вагран» на цілий будинок по АДРЕСА_1 є документом, що посвідчує право власності, яке було видано на підставі скасованих рішень виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 14 жовтня 2004 року № 1546 взамін договору купівлі-продажу від 29 листопада 2002 року та від 23 червня 2004 року № 899 «Про надання статусу будинку для малих сімей гуртожитку». Оскільки рішення, на підставі яких було видано свідоцтво про право власності ПП «Вагран», скасовано, то правовим наслідком цього є незаконність свідоцтва та повернення сторін вказаних правовідносин у попередній стан, а саме: набуття ПП «Вагран» спірної будівлі на підставі договору купівлі-продажу від 29 листопада 2002 року, укладеного з ТОВ «Славія», відповідно до якого придбано у власність гуртожиток по АДРЕСА_1. Фактичне скасування рішення про зміну статусу спірної будівлі та рішення, яке було підставою для видачі свідоцтва про право власності на цілий будинок, й одночасне існування свідоцтва про право власності на будинок, статус якого внаслідок скасування попереднього рішення змінився (повернувся в попередній стан, що існував до його видачі), створює правову невизначеність щодо статусу спірної будівлі та прав осіб, які в ній проживають та зареєстровані, зокрема щодо права на приватизацію, щодо визначення, чи підлягає такий об'єкт приватизації, щодо питань оплати користування житлом, виселення, визначення законності вселення. Позивач та третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснили, що саме зміна статусу гуртожитку на будинок для малих сімей і та обставина, що ПП «Вагран» користується до цього часу свідоцтвом про право власності на цілий будинок, виданим на підставі скасованого рішення виконавчого комітету міської ради, позбавляє гарантій, передбачених Розділом ІVЗакону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», зокрема на заборону виселення, переселення та відселення без надання іншого житла, придатного для постійного проживання. Посилаючись на право власності на будинок для малих сімей, а не на гуртожиток, ПП «Вагран» змінює тарифи за користування житлом в сторону їх збільшення, продає кімнати як квартири, не зважаючи на те, що в них зареєстровані та проживають тривалий час сім'ї, які вселялись в гуртожиток. Законом України № 1999-УІІІ від 05 квітня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» внесено зміни до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Вказаним Законом надано право органу місцевого самоврядування звертатись з метою реалізації прав мешканців гуртожитків у разі відмови власників гуртожитків від передачі їх у комунальну власність, за рішенням суду. Отже, за таких обставин, висновок суду про те, що свідоцтвом про право власності на цілий будинок не порушуються права позивача, є безпідставним та таким, що не ґрунтується на обставинах справи. Невідповідність статусу будівлі фактично існуючому перешкоджає позивачу як мешканцю конкретного житлового приміщення у спірній будівлі захищати та реалізовувати свої права, законні інтереси відповідно до статусу цієї будівлі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПП «Вагран» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що згідно постанови Верховного Суду України від 08 листопада 2010 року гуртожитки до 26 травня 2004 року не відносились до об'єктів державного житлового фонду і могли бути включені до вартості підприємств, які підлягали приватизації, оскільки законодавчої заборони не існувало. Спірний гуртожиток увійшов до статутного фонду ДП «Житлово-експлуатаційна контора» у листопаді 1995 року та у подальшому був відчужений ТОВ «Славія» (договір від 11 червня 1997 року), яке продало гуртожиток ПП «Вагран» (договір від 29 листопада 2002 року). Таким чином, ПП «Вагран» є власником гуртожитку, в якому проживає позивач. При цьому ОСОБА_1 не вказав, які його права порушені наявністю оспорюваного свідоцтва про право власності на будинок по АДРЕСА_1. Крім того, апеляційний суд не взяв до уваги рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2016 року, яким відмовлено у позові ОСОБА_3 до ПП «Вагран» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок по АДРЕСА_1, в якому суд встановив, що наявністю вказаного свідоцтва права мешканців гуртожитку не порушуються, оскільки положення Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» поширюються на гуртожитки, які є об'єктами державної та комунальної власності, а спірний гуртожиток перебуває у приватній власності. Апеляційний суд не встановив порушень особистих майнових та житлових прав позивача, а обмежився лише загальними фразами. Крім того, правовий статус гуртожитку залишився незмінним, як і статус позивача як мешканця цього гуртожитку. Не перевірив суд й обставин щодо підстав вселення позивача до гуртожитку, оскільки ордеру у справі немає. Крім того, позивач має права на одну кімнату у гуртожитку, а суд скасував свідоцтво право власності на увесь будинок. До того ж власниками більшої частини кімнат у гуртожитку є інші особи, права яких порушуються скасуванням свідоцтва.

(2) Позиція позивача

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що зміна статусу гуртожитку на будинок для малих сімей та його оформлення шляхом видачі оспорюваного свідоцтва виключає можливість приватизації ним кімнати у гуртожитку, а тому безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що його права наявністю вказаного свідоцтва не порушені. Крім того, йому збільшено тарифи за комунальні послуги. Гуртожиток по АДРЕСА_1 згідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» має бути переданий у власність територіальної громади м. Кропивницького, а тому дія вказаного закону поширюється на спірні правовідносини. Крім того, скасована підстава видачі оспорюваного свідоцтва.

01 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Суди установили, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрований у кімнаті гуртожитку АДРЕСА_1), в яку він вселився на підставі ордера НОМЕР_2 від 15 травня 1995 року. На час вселення вказане приміщення мало статус гуртожитку, який належав ВАТ «Кіровоградбуд».

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 15 вересня 2011 року, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 13 березня 2012 року, у справі за позовом ВАТ «Кіровоградбуд» до ПП «Вагран», третя особа - ДП «Житлово-експлуатаційна контора», про визнання права власності та витребування майна (спірного гуртожитку), яким у задоволенні позову відмовлено, встановлено, що ВАТ «Кіровоградбуд» створено на підставі наказу Фонду державного майна України № 43-АТ від 28 червня 1994 року шляхом перетворення в процесі приватизації державного будівельно-монтажного тресту «Кіровоградбуд»; є власником переданого засновником у власність майна перетвореного державного будівельно-монтажного тресту «Кіровоградбуд». Державний будівельно-монтажний трест «Кіровоградбуд» є правонаступником будівельного комбінату «Кіровоградтяжбуд», який був замовником будівництва гуртожитку у 1979 році.

Відповідно до наказу № 15 від 19 лютого 1997 року ВАТ «Кіровоградбуд» передало у власність на той час гуртожиток по АДРЕСА_1 дочірньому підприємству «Житлово-експлуатаційна контора» ВАТ «Кіровоградбуд» для формування його статутного фонду. Дочірнє підприємство «Житлово-експлуатаційна контора» є юридичною особою, засновник якої ВАТ «Кіровоградбуд».

11 червня 1997 року дочірнє підприємство «Житлово-експлуатаційна контора» ВАТ «Кіровоградбуд» продало даний гуртожиток ТОВ «Славія».

Згідно договору купівлі-продажу від 29 листопада 2002 року ТОВ «Славія» продало спірний гуртожиток ПП «Вагран».

Рішенням Кіровоградської міської ради від 23 червня 2004 року № 899 за зверненням ПП «Вагран» змінено статус гуртожитку по АДРЕСА_1 на будинок для малих сімей.

У зв'язку зі зміною статусу будівлі виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради від 14 жовтня 2004 року № 1546 прийнято рішення: погасити на приватне підприємство «Вагран» договір купівлі-продажу від 29 листопада 2002 року на цілу будівлю гуртожитку по просп. Університетському, 21; оформити право власності на цей будинок за приватним підприємством «Вагран»; управлінню містобудування, архітектури, екології та земельних відносин направити відповідне рішення до ОКП «Кіровоградське об'єднане бюро технічної інвентаризації» для підготовки і видачі свідоцтва про право власності».

Рішенням Кіровоградського міськвиконкому від 14 жовтня 2004 року №1546 взамін договору купівлі-продажу від 29 листопада 2002 року ПП «Вагран» 20 жовтня 2004 року видано свідоцтво про право власності на цілий будинок по АДРЕСА_1. Право власності ПП «Вагран» на будинок по просп. Університетському 21 в м. Кіровограді зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01 листопада 2004 року.

24 лютого 2015 року Кіровоградською міською радою прийнято рішення № 3956, яким скасовано пункт 1 рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 23 червня 2004 року № 899 «Про надання статусу будинку для малих сімей гуртожитку по АДРЕСА_1; скасовано рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 14 жовтня 2004 року № 1546 «Про погашення та заміну правовстановлюючого документа на цілу будівлю гуртожитку по АДРЕСА_1».

Позивач обґрунтовує підстави позову порушенням його прав як мешканця гуртожитку, оскільки статус об'єкта нерухомості перешкоджає йому у реалізації права на приватизацію кімнати у гуртожитку.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» (у редакції станом на 28 червня 1994 року - дату передачі гуртожитку до статутного фонду ВАТ «Кіровоградбуд») встановлено, щодо об'єктів державної власності, які підлягають приватизації, належить майно підприємств, цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, що виділяються в самостійні підприємства і є єдиними (цілісними) майновими комплексами.

Відповідно до частини другої статті Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» дія цього Закону не поширюється, зокрема, на приватизацію об'єктів державного земельного та житлового фондів, а також об'єктів соціально-культурного призначення, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються.

Разом із тим, згідно з частинами другою статті 1 та частиною другою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції станом на 28 червня 1994 року - дату передачі гуртожитку до статутного фонду ВАТ «Кіровоградбуд») до державного житлового фонду, який підлягав приватизації на користь громадян України, відносився житловий фонд місцевих рад та житловий фонд, який знаходився у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, крім кімнат у гуртожитках.

У разі банкрутства підприємств, зміни форми власності або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (крім гуртожитків) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів (абзац 2 пункту 9 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Виходячи з викладеного та керуючись зазначеними нормами законодавства, на момент придбанняВАТ «Кіровоградбуд» майна державного підприємства гуртожитки не відносилися до об'єктів державного житлового фонду, який підлягав приватизації громадянами України чи підлягав передачі у комунальну власність відповідних рад, і могли бути включені до вартості майна підприємств, що підлягали приватизації, оскільки законодавчої заборони не існувало.

Таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2012 року у справі № 6-25гс12.

01 січня 2009 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

За змістом статті 3 вказаного Закону (тут і далі у редакції від 01 січня 2009 року) гуртожитки, які не є об'єктами права державної власності та на законних підставах включені до статутних фондів підприємств, утворених у процесі приватизації чи корпоратизації, можуть передаватися у власність територіальних громад на договірній основі згідно з чинним законодавством виходячи з юридичних повноважень та фінансових можливостей органів місцевого самоврядування.

Рішення щодо передачі (або про відмову в передачі) гуртожитку у власність відповідній територіальній громаді приймає власник гуртожитку (або уповноважена ним особа чи визначений статутом утвореної власником гуртожитку організації керівний орган) або суд за поданням місцевої ради, на території якої знаходиться гуртожиток.

Рішення щодо прийняття гуртожитку від приватного чи колективного власника у власність відповідної територіальної громади приймається на сесії тієї місцевої ради, що представляє її інтереси та на території якої розташовано гуртожиток.

Передача гуртожитків, зазначених у частині першій цієї статті, територіальним громадам здійснюється на компенсаційній основі відповідно до порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України (стаття 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»).

Наявність згоди власника гуртожитку на передачу гуртожитку у власність територіальної громади та компенсаційну основу такої передачі вимагає зміст статті 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» у чинній редакції.

На договірній та компенсаційній основі у порядку статті 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» гуртожиток по АДРЕСА_1 у власність Кіровоградської міської ради не передався та перебуває у приватній власності ПП «Вагран» на підставі договору купівлі-продажу від 29 листопада 2002 року, який є дійсним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Внаслідок скасування рішень виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 14 жовтня 2004 року № 1546 взамін договору купівлі-продажу від 29 листопада 2002 року та від 23 червня 2004 року № 899 «Про надання статусу будинку для малих сімей гуртожитку» будинок по АДРЕСА_1 повернувся до первинного статусу гуртожитку, однак не вибув із власності ПП «Вагран».

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивач не оспорив договір купівлі-продажу від 29 листопада 2002 року, не довів обставин вчинення ним дій щодо реалізації права на приватизацію кімнати у гуртожитку по АДРЕСА_1 та створення йому перешкод у цьому процесі наявністю свідоцтва про право власності ПП «Вагран» на будинок по АДРЕСА_1; обставин його виселення, переселення чи відселення з гуртожитку без надання іншого житла, придатного для постійного проживання, чи неправомірного встановлення ПП «Вагран» тарифів на житлово-комунальні послуги.

За положенням статті 4 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами), здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про обґрунтованість позовних вимог.

Встановивши, що наявність свідоцтва про право власності ПП «Вагран» на будинок по АДРЕСА_1 не призвела до порушення прав ОСОБА_1 як мешканця гуртожитку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи те, що апеляційний суд скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції за статтею 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Вагран» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25 липня 2017 року скасувати.

Залишити в силі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 травня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик