ПОСТАНОВА

іменем України

28 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 389/306/19

провадження № 22-ц/4809/1542/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 липня 2019 року у складі судді Ябчик Н.М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову вказала, що 22 вересня 2018 року о 19 год. 00 хв. у м. Знам`янка по вул. Ярослава Мудрого ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом - мопедом «YAMAHA JOG», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті з вулицею Соборна під час виконання обгону виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з належним їй автомобілем «КІА», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався назустріч, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.14.6а ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУАП. Після ДТП, не дочекавшись приїзду працівників поліції ОСОБА_2 самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п.2.10 а ПДР України, тобто скоїв правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст.122-4 КУАП. Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року по справі №389/2751/18 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУАП. Справу про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Зазначена постанова суду набрала законної сили. Вказала, що згідно із звітом №43-18 про незалежну експертну оцінку належного їй на праві власності легкового автомобіля «КІА RІО», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість завданого матеріального збитку складає 31537 грн. 91 коп.

Посилаючись на зазначені обставин просила суд стягнути з відповідача на свою корись матеріальну шкоду в сумі 31537 грн. 91 коп., та судові витрати у справі у загальному розмірі 6540 грн. 40 коп., які складаються з витрат на правничу допомогу у сумі 3521 грн. 60 коп., судового збору у сумі 768 грн. 40 коп., витрат на проведення експертного дослідження у сумі 2250 грн.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 серпня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 31537 грн. 91 коп. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки КІА, модель RІО, тип: легковий седан-В, чорного кольору, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_2 , (а.с.7-8).

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21 березня 2018 №АМ/2713563 належний позивачу автомобіль «КІА RІО», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахований ОСОБА_1 у Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Глобус» (а.с.9).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25 вересня 2018 року серії БД № 031463 ОСОБА_2 22 вересня 2018 року о 19 год. 00 хв. у м. Знам`янка по вул. Ярослава Мудрого, керуючи транспортним засобом - мопедом «YAMAHA JOG», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті з вулицею Соборна під час виконання обгону виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «КІА» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався назустріч, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.14.6а ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУАП (а.с.48)

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 25 вересня 2018 року серії БД №031464 ОСОБА_2 22 вересня 2018 року о 19 год. 00 хв. у м. Знам`янка по вул. Ярослава Мудрого, керуючи транспортним засобом - мопедом «YAMAHA JOG», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті з вулицею Соборна, під час виконання обгону виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «КІА», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався назустріч, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого, не дочекавшись приїзду працівників поліції самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п.2.10а ПДР України, тобто скоїв правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст.122-4 КУАП (а.с.53)

Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУАП. Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.ст.124, 122-4 КУАП закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.10-11).

Як убачається зі звіту №43-18 про незалежну експертну оцінку легкового автомобіля марки КІА RІО, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки КІА RІО, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 31537 грн. 91 коп. (а.с.12-20).

Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт від 16 жовтня 2018 за оцінку вартості відновлювального ремонту, втрати товарної вартості та вартості матеріального збитку ОСОБА_1 сплатила експерту Лісничому М.І. 2250 грн. (а.с.30).

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Доказів того, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» матеріали справи не містять..

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті другому постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 №6 (із змінами) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУАП. Відповідачем дана постанова не оскаржувалась. Тому доводи апеляційної скарги стосовно недоведеності вини відповідача не приймаються судом до уваги.

Враховуючи викладене вище суд першої інстанції вірно врахував, що між діями ОСОБА_2 та заподіяною позивачеві шкодою є причинний зв`язок.

Згідно з пунктом 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду Державного Майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, відновлювальний ремонт (або ремонт) є комплексом операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Отже, відновлювальний ремонт це - ремонтні роботи, до яких входить усунення пошкоджень транспортного засобу, які отримав даний транспортний засіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміються знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоров`я, тощо).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги неналежний доказ - звіт №43-18 про незалежну експертну оцінку легкового автомобіля марки КІА RІО, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , колегією суддів не приймаються до уваги з таких підстав.

Відповідно до звіту №43-18 про незалежну експертну оцінку легкового автомобіля марки КІА RІО, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки КІА RІО, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 31537 грн. 91 коп. (а.с.12-20).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Відповідно до ч.1 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду (ч.6 ст.106 ЦПК).

Тобто, законом не передбачено, що оцінка повинна проводитись лише на підставі ухвали суду про призначення експертизи, де експерт попереджається про кримінальну відповідальність, а тому даний доказ як письмовий, є допустимим та таким, що відповідає чинним нормам цивільного законодавства.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів, які б спростовували встановлену вартість збитків. Правом заявити клопотання про призначення товарознавчої експертизи відповідач та його представник - адвокат Москаленко В.Г. у суді першої інстанції не скористались.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення витрат на правничу допомогу суд першої інстанції правильно виходив з того, що заявлені позивачем доводи про вартість витрат на оплату послуг адвоката підтверджуються належними та допустимим доказами.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом першим ч.3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно зі ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

На підтвердження витрат на правничу допомогу у даній цивільній справі позивачем було надано договір про надання правничої допомоги від 23 січня 2019 року, розрахункову квитанцію від 23 січня 2019 року №409540 на загальну суму 3521 грн. 60 коп. та розрахунок витрат на правничу допомогу (а.с.36-38).

Таким чином, позивачем надано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення зазначених витрат із відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене вище судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника -

ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 липня 2019 рокубез змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний