Справа № 439/360/18 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/604/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бродівського районного суду Львівської області в складі судді Бородійчук О.І. від 20 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 20 липня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.10.2013 року в розмірі 117000 грн. 00 коп. та судового збору 1762,00 грн.

Дане рішення оскаржило АТ КБ «Приватбанк».

В своїй апеляційній скарзі просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «Приватбанк» задоволити. Вважають рішення незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи. Зазначають, що банк звернувся з позовом у межах загального строку позовної давності. Вказує на те, позивачем наданий розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до Кредитного договору. Відповідачем ці докази не спростовані. Звертають увагу на те, що укладаючи Кредитний договір відповідачка не мала сумнівів щодо його розумності та справедливості та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також інших заяв та пояснень учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 1054 ЦК України, позицію Верховного Суду, наведену у Постанові Верховного Суду від 14.06.2018 року у справі № 364/737/17 та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що 09.10.2013 року відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Представник позивача у позові стверджує, що згідно цієї заяви відповідач отримала кредит у розмірі 7200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, представник відповідача просить врахувати, що анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не містить будь-яких даних про суму кредиту чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії; вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних, крім прізвища, адреси та підпису відповідача. Згідно розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, наданих позивачем, 26 лютого 2014 року відповідачем сплачено 180 грн. в терміналі самообслуговування та 26 березня 2014 року відбулося автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки відповідача в сумі 0,05 грн. З тих пір жодних дій з платіжною карткою відповідачем не здійснювалося. Разом з тим, розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які зазначені банком у Позовній заяві. Суд погодився з твердженням представника відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, отже доводи позивача щодо тіла кредиту, розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду немає підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк".

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного суду першої інстанції - немає.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просили стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.10.2013 року у розмірі 117000,00 грн. та станом на 30.09.2017 р., яка складається з наступного: - 7023,65 грн. - заборгованість за кредитним договором; - 105924,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4051,88 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Також просили стягнути судові витрати в розмірі 1762,00 гривень.

В обґрунтування позову покликалися на те, що ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву №б/н від 09.10.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 7200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Зазначають, що відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображається у розрахунках Банку.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось та не спростовано, 09.10.2013 року відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (російською мовою).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред'явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом банк зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами, й умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір у розмірі 7200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» надано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами; розрахунок заборгованості за договором; витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; витяг з умов та правил надання банківських послуг.

Однак, як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду, строку дії, тощо. Вказана анкета-заява крім паспортних даних, адреси, телефону та підпису відповідача, взагалі не містить будь-яких даних про умови укладеного договору, частиною якого вона мала б бути, в тому числі не заповненою є і графа про ознайомлення відповідача з тарифами і основними умовами обслуговування і кредитування, отримання їх під розписку та отримання «пам'ятки клієнта».

Разом з тим, розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві, а виключно є розрахунком певних платежі Банком відповідно до певних умов, як вважає Банк, укладеного між ним та відповідачем договором, доказів чого суду не представлено.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджували б факт укладення між сторонами кредитного договору та його умови (суму отриманих кредитних коштів, (розмір кредитного ліміту), умови кредитування, тощо.

Відповідно згадану анкету-заяву слід вважати лише частково заповненою формою заяви-анкети про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у позивача, яка може свідчити лише про намір відповідача на укладення певного правочину з Банком, якого укладено не було.

Зважаючи на відсутність доказів укладення між сторонами договору кредиту, відповідно, нараховану позивачем відповідачу суму боргу, процентів та штрафних санкцій за договором, якого укладено між сторонами фактично не було слід вважати безпідставними, отже суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог за недоведеністю таких.

За змістом статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку і тд., які додані до позовної заяви, не слід вважати обґрунтованими за відсутності будь-яких доказів про ознайомлення з такими (отримання таких) про що йшлося.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції із їх додатковим тлумаченням Верховним Судом у Постанові, що ухвалена у справі №364/737/17 від 14.06.2018 року, про що знову ж вказано судом першої інстанції та не потребує додаткового дублювання судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 20 липня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17.01.2019 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра