Справа № 308/5191/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді: Данко В.Й.,

з участю секретаря судового засідання Павлюх Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.09.2017 року по вул. Легоцького, 19А в м. АДРЕСА_1 , на автостоянці ТЦ «Токіо», водій автомобіля ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , порушуючи правила дорожнього руху України, допустив зіткнення з керованим позивачем автомобілем марки «Skoda Oktavia A5» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого пошкоджено ліве крило, праву дверку і спричинено приховані пошкодження автомобілю позивача. Про даний випадок ОСОБА_1 повідомив свою страхову компанію «Альфа-Гарант». Згідно із проведеним розрахунком вартість завданого його автомобілю збитку складає 9280,23 без урахування ПДВ, а з ПДВ 11136,28 грн., що лише на 30% покриває завдані збитки. На місце ДТП було викликано працівників патрульної поліції, складено схему місця ДТП, відібрано пояснення. Працівниками поліції не було оформлено матеріали ДТП, оскільки ОСОБА_2 визнав свою вину і сторони домовились про оформлення даної пригоди за допомогою повідомлення про ДТП тобто «європротоколу». Проте, надалі ОСОБА_2 від складання «європротоколу» відмовився і на даний час відмовляється відшкодувати заподіяні збитки. Поведінка відповіла не вкладається в норми цивільно-правового законодавства та моральності, у зв`язку з чим, за твердженнями позивача, ОСОБА_2 повинен нести ще і відповідальність за спричинення моральної шкоди, як власник джерела підвищеної небезпеки, яку позивач, разом з упущеною вигодою оцінює у 10000 гривень. А тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 22136,28 грн. відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки та судовий збір 704,80 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в останнє судове засідання не з`явився. Однак, в попередніх судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримав. Надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 124 КУпАП визначено порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно Примітки до ст. 124 КУпАП особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до пункту 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Судом встановлено, що 03.09.2017 року в м. Ужгород по вул. Легоцького, 19А на автостоянці ТЦ «Токіо» водій автомобіля ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , допустив зіткнення з керованим позивачем автомобілем марки «Skoda Oktavia A5» д.н.з. НОМЕР_2 . На місце події було викликано працівників патрульної поліції, однак, протокол про адміністративне правопорушення складено не було, оскільки учасники ДТП вирішили оформити дану пригоду за допомогою повідомлення про ДТП тобто (європротоколу), що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 03.09.2017 року. Разом з цим, повідомлення про ДТП сторони також не склали, оскільки ОСОБА_2 відмовився від цього, про що зазначає сам позивач у своїй позовній заяві.

Стаття 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Стаття 1192 ЦК України передбачає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст.ст.12,13,76-83 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен письмово повідомити про це суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, що мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Не підлягають доказуванню обставини, які визнаються учасниками справи, а також обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовною заявою про відшкодування 22136,28 грн. шкоди зазначив, що така була заподіяна з вини ОСОБА_2 , оскільки 03.09.2017 року, останній, керуючи своїм автомобілем, порушивши Правила дорожнього руху України, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, в ході якої автомобіль Позивача «Shkoda Oktavia A5», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

На підтвердження позовних вимог позивач додав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого. Також подав копію листа-відповіді в.о. директора з врегулювання збитків ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_3 від 29.12.2017 року, з якого слідує, що 04.09.2017 року було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Skoda Oktavia A5» д.р.н. НОМЕР_2 про що була складено Розрахунок вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу, який складає 9 280,23 грн. без урахування ПДВ. Однак, самого Розрахунку позивачем не надано. У матеріалах справи відсутні докази звернення позивача про отримання такого розрахунку. А відтак, з вказаного листа не можливо встановити дійсність розміру завданої шкоди, а тому суд не може вважати такий доказ достатнім.

Відтак, ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів спричинення його автомобілю тих чи інших пошкоджень в ході цієї ДТП, розміру завданої шкоди, підтверджень, що саме ОСОБА_2 порушив Правила Дорожнього руху України, а також того, що між діями відповідача і шкодою, заподіяною автомобілю позивача, є безпосередній причинний зв`язок.

Крім того, Позивач, зазначаючи у позовній заяві про те, що відповідач у добровільному порядку компенсувати заподіяну шкоду відмовляється, не надав суду жодних доказів того, що він звертався з такими вимогами до ОСОБА_2 та такі були залишені ним без реагування.

У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року №4 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, в даних правовідносинах відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки під час ДТП, цивільна відповідальність покладається на заподіювача шкоди незалежно від вини, тобто діє презумпція вини особи, яка завдала шкоду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 та ст. 1166 ЦК України під майновою шкодою, завданою фізичній особі, яка підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала, маються на увазі втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року.

Цивільним процесуальним кодексом України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

З огляду на відсутність доказів, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу своїх вимог, про які судом зазначалося вище, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 22136,28 грн. відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючисьст.ст. 12,13,76, 81,83,89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена в загальному порядку шляхом подання через суд першої інстанції протягом тридцяти днів апеляційної скарги i набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко