Справа № 468/955/19-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02.12.2019 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., секретаря - Хижняк К.А., розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним, вказуючи, що 24.02.1999 р. між сторонами на універсальній торговій біржі «Віконт-Т» було укладено договір №1-321 про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1 . Всі істотні умови договору було виконано сторонами повністю, окрім нотаріального посвідчення договору. На даний момент позивач має намір продати будинок.

В судове засідання позивач не з`явилася, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена вчасно та належним чином - оголошенням на сайті Баштанського районного суду.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору купівлі-продажу №1-321 від 24.02.1999р., будинкової книги) суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 24.02.1999 р. сторони уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , проте нотаріально його не посвідчили. Посвідчити його на даний час не являється можливим. Дійсність укладеного договору підтверджується наданими доказами.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними «роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено 24.02.1999 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР) статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсно обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 15 ЗУ "Про товарну біржу", ст. ст. 220, 392 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу № 1-132 квартири АДРЕСА_1 укладений 24 лютого 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Універсальній Товарній Біржі «Віконт-Т» - дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Баштанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

СУДДЯ: