ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5949/19 Справа № 199/670/17 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2017 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав з ПАТ КБ ПриватБанк заяву № б/н від 10.06.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 31.12.2016 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 51022,40 грн., з яких: 6917,01 грн. - заборгованість за кредитом; 38349,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2850 грн. - заборгованість по пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; штраф (фіксована частина) 500 грн. штраф (відсоткова складова) 2405,83 грн. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором від 10.06.2011 року б/н у сумі 51022,40 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн.(а.с. 5-6).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк відмовлено (а.с.205-206).

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк, яке є правонаступником ПАТ КБ ПриватБанк посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду 1 інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.208-212).

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику, як малозначна.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду, позивач зазначає, що у 2011 році ОСОБА_1 підписав з ПАТ КБ «ПриватБанк» Анкету-заяву та отримав кредитну картку з погодженим кредитним лімітом (а.с.9).

Відповідно до розрахунку, наданого банком станом на 31.12.2016 року, прострочена заборгованість за кредитним договором становить 51022,40 гривень, з яких: 6917,01 грн. заборгованість за кредитом; 38349,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2850,00 грн. - заборгованість по пені, а також штрафи відповідно до пунктів 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 гривень, штраф (відсоткова складова) 2405,83 гривень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції посилався на те, що позивачем не надано доказів того на який строк був укладений договір, не зазначено граничний строк дії картки, не надано доказів про ознайомлення відповідача з Правилами користування платіжною карткою, між тим відсутні докази переукладання кредитного договору.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У частині першій статті 634 цього Кодексу передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновку щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 140131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2011 року ОСОБА_1 підписав «анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку», в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, інформацію про місце роботи тощо (а.с.97 зворот).

Із вказаної анкети-заяви не вбачається, яку картку виявив бажання отримати відповідач, з яким кредитним лімітом та на який строк.

Крім зазначеного, в матеріалах справи наявна довідка про умови кредитування з використанням кредитки Унверсальна 55 днів пільгового періоду. У зазначеній довідці вказані умови обслуговування даного типу карток, проте колегія суддів не може прийняти до уваги надану банком довідку, оскільки в ній відсутня особиста інформація позичальника, для встановлення особи позичальника, та вона підписана невстановленою особою, оскільки відсутнє зазначення прізвище та ім`я особи що підписала довідку. Таким чином, колегія суддів позбавлена можливості встановити чи був позичальник ознайомлений з даними умовами кредитування (а.с.96).

Посилання апелянта на те, що відповідач підтвердив, що в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті Банку www.privatbank.ua не заслуговують на увагу з огляду на те, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) могли неодноразово змінюватися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (20.08.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26 січня 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З огляду на таке, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Між тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Приватґбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені, штрафів, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Враховуючи вказані обставини суд позбавлений можливості визначити розмір встановленого кредитного ліміту та розмір відповідальності за кредитним договором, який був би погоджений з позичальником.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а навпаки мають розбіжності щодо визначення суми наданого кредиту та виниклої заборгованості, а тому колегія суддів позбавлена можливості встановити дійсний кредитний ліміт, та чи дійсно відповідач отримував такий кредитний ліміт.

Таким чином, колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк залишити без задоволення.

Рішення Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: