Єдиний унікальний номер 243/9222/17 Номер провадження 22-ц/804/47/19

Номер провадження 22-ц/804/47/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 березня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: Біляєвої О.М.,Папоян В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут цивільну справу №243/9222/17, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькій електромережі» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за затримку трудової книжки (суддя Старовецький В.І повний текст рішення виготовлено 05 вересня 2018 року.),

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за затримку трудової книжки. Просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 17 березня 2017 року у сумі 5 125,56 грн., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 13 763,20 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 59 833,20 грн. 22 січня 2018 року уточнили свої позовні вимоги, та просила стягнути з підприємства заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 22 березня 2017 року у сумі 5 128,56 грн., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 13 763,20 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 91 886,70 грн.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2018 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькій електромережі» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за затримку трудової книжки відмовлено.

У вересні 2018 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшла апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновок суду про недоведеність позовних вимог є помилковим, оскільки позивач надала належні і достовірні докази (розрахунок заборгованості, лист Голови Донецької обласної організації профспілки від 12.04.2017, розрахунковий лист за березень 2017 року), які оцінені з порушенням норм процесуального права. При цьому суд не застосував до спірних правовідносин ч. 3 ст. 113 КЗпП України та не навів у рішенні мотиви, з яких він відмовив у стягненні заробітної плати за відпрацьований час з 01 по 12 березня 2017 року.

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, суд безпідставно прийняв надані відповідачем докази щодо втрати кадрових та бухгалтерських документів стосовно працівників, які працювали на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження; наказ від 08 травня 2015 року № 81/5; науково-практичний висновок Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Щодо висновку суду про порушення позивачем спеціального порядку отримання дублікату трудової книжки та звільнення відповідача від видачі дублікату трудової книжки, то він не ґрунтується на законі чи іншому нормативно-правовому акті України.

Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» у відзиві на апеляційну скаргу просило залишити скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки суд, повно і всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень; оцінивши надані учасниками справи докази з додержанням норм процесуального права, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147УШ), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

На підставі Указу Президента України від 29.12.2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28.09.2018 року № 297/2018 «Про переведення суддів» апеляційний суд Донецької області ліквідовано, утворено Донецькій апеляційний суд, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду, а суддів переведено на роботу на посадах суддів Донецького апеляційного суду, до якого також передаються цивільні справи та матеріали, кримінальні справи/провадження, справи про адміністративні правопорушення справи та матеріали ліквідованого суду.

09 жовтня 2018 року вказану цивільну справу передано до Донецького апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів» суддя-доповідач ОСОБА_1, судді: Біляєва О.М., Папоян В.В.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою цього ж суду від 06 листопада 2018 року зупинено апеляційне провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 582/1001/15-ц.

24 січня 2019 року провадження у справі поновлено.

Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових правовідносин.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В даній справі спір виник з трудових відносин та ціна позову становить 111 328,46 грн., тому розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено. що 20 квітня 2018 року рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» назву відповідача було змінено на Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» в звязку з чим до Статуту відповідача було внесено відповідні зміни, а 24 травня 2018 року йому державним реєстратором було видано нову Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( а.с.57-58 том 2 ).

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 працювала у Публічному акціонерному товаристві «ДТЕК Донецькобленерго» на посаді провідного фахівця відділу з формування корисного відпуску фізичних осіб департаменту з технічного забезпечення продаж дирекції з технічного забезпечення продаж. 22 березня 2017 року ОСОБА_2 була звільнена з роботи на підставі п.1 статті 36 КЗпП України, що підтверджено Наказом № 209-к від 17 березня 2017 року. ( а.с.238-241 том.1).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частиною 1 статті 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Судом встановлено, та не оспорюється відповідачем, що позивач працював у ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на посаді провідного фахівця з формування корисного відпуску фізичних осіб департаменту з технічного забезпечення продаж Дирекції з технічного забезпечення продаж. Наказом № 209-к від 17 березня 2017 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про звільнення, позивач звільнений 22 березня 2017 року за згодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) (а.с.180-181).

Підставою припинення трудових відносин за згодою сторін було припинення виробничої діяльності підприємства та втрата контролю над майном та документацією з 13.03.2017 року у звязку із захопленням підприємства невідомими особами. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Стаття 47 КЗпП України передбачає обовязок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частина перша цієї норми права наголошує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У разі звільнення працівника йому також виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 83 КЗпП України).

Згідно з частиною пятою статті 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень Кодексу Законів про працю України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов'язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні положення закріплені у частині першій статті 81 ЦПК України.

Таким чином, при з'ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов'язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Поняття доказів розкрито у частині першій статті 76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Указом в.о. Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України»» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 розпочато проведення антитерористичної операції.

Місто Горлівка Донецької області входило до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Крім того, місто Горлівка входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, а також включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який є додатком № 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07 листопада 2014 року № 1085.

Згідно з п. 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» від 07 травня 2015 року № 263, субєкти електроенергетики, що одночасно провадять діяльність на контрольованій та неконтрольованій території, ведуть окремий бухгалтерський облік господарської діяльності на неконтрольованій та контрольованій території.

Відповідно до цієї постанови відповідач видав наказ «Про організацію ведення діяльності на неконтрольованій території» від 08 травня 2015 року № 289-ОД, згідно з яким на період проведення антитерористичної операції на території Донецької області: 1) забезпечити розподіл обліку бухгалтерських операцій, які проводяться на контрольованій та неконтрольованій територіях. Ведення бухгалтерського обліку на неконтрольованій території здійснювати співробітникам бухгалтерії, які знаходяться на неконтрольованій території; 2) забезпечити розподіл ведення кадрового обліку працівників, які виконують роботу на контрольованій та неконтрольованій територіях. Ведення та зберігання документації щодо працівників, які знаходяться на неконтрольованій території, здійснювати співробітникам дирекції з персоналу, які знаходяться на неконтрольованій території; 3) здійснювати фінансування витрат на неконтрольованій території за рахунок коштів, що отримані від здійснення діяльності на неконтрольованій території; 4) обмін інформацією і документацією між контрольованою і неконтрольованою територією здійснювати з використанням електронного звязку. Переміщення документації та персоналу через лінію зіткнення здійснювати у виключних випадках за погодженням з директором напрямку; 5) підрозділам здійснювати розподіл своїх бюджетів на витрати, що є на контрольованій території, і витрати, що є на неконтрольованій території, надавши бюджети дирекції з фінансів.

18 березня 2017 року Головне управління Національної поліції у м. Києві за заявою відповідача внесло до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за № 0000150 за фактом вчинення 13.03.2017 невстановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, а саме: блокування законної господарської діяльності структурних одиниць Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго».

Про втрату контролю над здійсненням господарської діяльності, відсутність доступу до кадрового діловодства і неможливість контролювати схоронність усіх особових справ та інших документів, що стосуються трудової діяльності співробітників товариства, також були повідомлені Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Державна інспекція енергетичного нагляду України, Державна інспекція з експлуатації електричних станцій і мереж, Державна служба з питань праці, Головне управління Держпраці у Донецькій області, Державна аудиторська служба України, Державна регуляторна служба України, Міністерство соціальної політики України, Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального захисту інвалідів, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Міністерство інфраструктури України, Антимонопольний комітет України, Державна екологічна інспекція України, Міністерство оборони України, Дніпропетровське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Додатково Дніпропетровське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби було повідомлено про те, що станом на 20 березня 2017 року вивезення первинних документів товариства, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, є неможливим у звязку з ризиками, повязаними з блокуванням невідомими особами з 13 березня 2017 року господарської діяльності тих структурних одиниць товариства, які знаходяться на території, тимчасово непідконтрольній владі України.

Згідно з витягом з кримінального провадження № 0001995, 14 липня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 361 КК України за фактом втручання 27.06.2017 невстановленої особи за допомогою електронної обчислювальної техніки та шкідливої програми в роботу електронно-обчислювальних машин, автоматизованих систем та компютерних мереж Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», що призвело до втрати інформації.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

На підтвердження форс-мажорних обставин відповідач надав науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року № 2370/2/21-10.2, яким засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у звязку з цим антитерористичної операції) з фактичним захопленням з 13 березня 2017 року невстановленими озброєними особами виробничих та адміністративно-інформаційних потужностей Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», у тому числі розташованих у м. Горлівка, унаслідок чого відповідач, у тому числі, фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних та ін., що підлягають до виплати на користь робітникам як поточних виплат, так і виплат у день звільнення, та будучи позбавленим можливості користування своїми коштами здійснювати відповідні виплати. Одночасно товариство втратило доступ до трудових книжок своїх працівників, з огляду на що уповноважена особа роботодавця відповідача з 13 березня 2017 року не має можливості здійснити записи відносно прийому чи звільнення таких працівників, а також на здійснення будь-яких інших юридично значимих правових дій, на підставі яких би могли виникати чи припиняти свою дію певні правовідношення.

Актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 05-20-3333/0028 від 03.08.2017, складеного Головним управлінням Держпраці у Донецькій області, встановлено, що неможливо здійснити нарахування заробітної плати за березень 2017 року та провести розрахунок компенсації за невикористані дні щорічних та додаткових відпусток через втрату контролю над усім майном, документацією, архівом, компютерними системами, системами обліку, програмним забезпеченням, що знаходиться в зоні АТО.

З метою всебічного та повного зясування обставин цієї справи місцевий суд ухвалою від 20 грудня 2017 року витребував від Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», крім іншого, довідку про розмір заборгованості при звільненні ОСОБА_4 оригінал трудової книжки, довідку про розмір середньомісячної (за останні 12 місяців) та середньоденної заробітної плати позивача.

Товариство направило до суду пояснення про те, що надати вищезазначені документи у нього немає можливості, оскільки виробничі потужності підприємства були захоплені невідомими особами і на той момент в його адміністрації був відсутній доступ до будь-яких приміщень, втрачений контроль та доступ до документації кадрового та бухгалтерського обліку на неконтрольованій території. Крім того, витребувана інформація втрачена через дестабілізацію роботи інформаційних та комунікаційних елементів корпоративних мереж, виведення з робочого ладу ряду автоматичних систем підприємства внаслідок впливу масштабної вірусної атаки.

Підстави для визнання неповажними причини неподання відповідачем доказів на виконання ухвали від 29.03.2018 відсутні.

Відповідно до наданої позивачем до позовної заяви скрин-шоту з монітору екрану розрахункового листка за березень 2017 року, вбачається, що їй було нараховано коштів в сумі 13 768, 20 грн (т.1 а. с. 16), проте даний доказ не може бути взяти до уваги судом, оскільки є таким, що неналежно завірений та на ньому не стоїть будь який підпис відповідальної посадової особи чи печатка підприємства.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Управління Пенсійного фонду України від 04 вересня 2017 року, що додані ОСОБА_4 до позовної заяви, заробітна плата позивачу за березень 2017 року не нараховувалася (ас. 17 т. 1).

Положення частин другої, восьмої статті 9, частини другої статті 24 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначають, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобовязані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що страхові внески страхувальником за березень 2017 року не сплачені, а позивач, у свою чергу, не надав належного доказу та правових підстав виплати йому заробітної плати.

Встановлено і визнається сторонами, що позивач не перемістилася з території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження; продовжила працювати на тій частині підприємства, яка провадила діяльність на неконтрольованій території.

Наказ № 209-к від 17 березня 2017 року про звільнення з 22 березня 2017 року ОСОБА_4 на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України у звязку з відмовою працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмовою від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці Тобто, на день видання наказу і звільнення позивача відповідач вже втратив контроль над частиною підприємства на неконтрольованій території та не мав доступу до документації.

Встановивши, що у трудових правовідносинах між АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» та його працівниками, зокрема позивачем ОСОБА_4. із 13 березня 2017 року на тимчасово окупованій території виникли та до тепер існують обставини непереборної сили, у період існування яких відповідач позбавлений можливості виконати зобовязання перед своїми працівниками, передбачені умовами трудового договору (контракту, угоди тощо), законодавчими та іншими нормативними актами, а позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог, суд зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки.

Висновок суду узгоджується із правовими позиціями, викладеними Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2159цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-364цс16, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року у справі № 335/9304/17-ц.

Довід апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не прийняв розрахунок заборгованості, наведений у позовній заяві, не може бути підставою для скасування рішення та задоволення позову, оскільки правильність приведеного розрахунку заборгованості заробітної плати за березень 2017 року та компенсації за невикористану відпустку не підтверджено належними доказами, а тому розрахунок ґрунтується на припущеннях, які з урахуванням положень ч. 6 ст. 81 КЗпП України не можуть бути прийняті судом як вірні.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, на який посилається позивач при розрахунку заборгованості, застосовується у випадках: надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки; надання працівникам творчої відпустки; виконання працівниками державних і громадських обов'язків у робочий час; переведення працівників на іншу легшу нижче оплачувану роботу за станом здоров'я; переведення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, на іншу легшу роботу; надання жінкам додаткових перерв для годування дитини; виплати вихідної допомоги; службових відряджень; вимушеного прогулу; направлення працівників на обстеження до медичних закладів; звільнення працівників-донорів від роботи; залучення працівників до виконання військових обов'язків; тимчасового переведення працівника у разі виробничої потреби на іншу нижче оплачувану роботу; інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати).

Такий Порядок не може бути застосований для розрахунку заборгованості по заробітній платі, яка обраховується за фактично відпрацьований час на підставі первинних даних про час роботи та розмір посадового окладу.

У відповідності до частини третьої статті 113 КЗпП України за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров'я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

Як установлено судом і це підтверджується матеріалами справи, наказ щодо простою відповідач не видавав. Наказом від 17 березня 2017 року «Про зміни в організації ведення діяльності» № 188а-ОД вважати припиненою виробничу діяльність підприємства з використанням майна Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», над яким втрачений контроль з 13 березня 2017 року (ас. 67 т. 1). У справах за позовами про оплату праці за час простою суди повинні з'ясовувати, зокрема, факт простою, правові наслідки і наявність чи відсутність вини працівника в цьому.

Суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення заробітної плати на підставі ч. 3 ст. 113 КЗпП України через недоведеність цих вимог.

Посилання заявника апеляційної скарги на лист від 12.04.2017 за підписом голови Донецької обласної організації профспілки ОСОБА_5, у якому зазначається про необхідність виконати роботодавцем вимоги профспілки щодо виплати всіх сум, які належать працівникам при їх звільненні з підприємства, не спростовує висновків суду про недоведеність обставин щодо наявності та розміру заборгованості саме перед позивачкою.

Доводи скарги про необовязковість наявності первинних документів та про те, що у відповідача мають бути усі бухгалтерські та кадрові документи на кожного працівника, оскільки з травня 2015 року і до захоплення майна вся інформація з неконтрольованої території направлялась в електронному вигляді до головних органів управління підприємства у м. Краматорськ, суд апеляційної інстанції відхиляє з тих підстав, що відповідачем доведена обставина порушення роботи компютерних мереж унаслідок ураження програмного забезпечення компютерним вірусом - шифрувальником.

Зважаючи на те, що підприємство було захоплено невідомими особами, відповідач втратив контроль над майном та документацією, суд правомірно прийняв надані письмові докази на підтвердження цих обставин і дійшов висновку, що АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» з незалежних від нього причин позбавлений можливості надати суду первинні документи.

Не надання відповідачем акту з переліком втрачених документів не свідчить про неправильність висновків суду про відмову у позові.

Відповідно до Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей в обсязі, визначеному керівником підприємства, обов'язково проводиться інвентаризація активів та зобов'язань, що перебувають на балансі суб'єкта господарювання.

При цьому згідно з п.8 цього Положення, підприємства, що знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції (або їх структурні підрозділи (відокремлене майно) перебувають на зазначених територіях), проводять інвентаризацію у випадках, обов'язкових для її проведення тоді, коли стане можливим забезпечити безпечний та безперешкодний доступ уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобов'язання та власний капітал цих підприємств.

Зазначені підприємства зобов'язані провести інвентаризацію станом на 01 число місяця, що настає за місяцем, у якому зникли перешкоди доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, та відобразити результати інвентаризації в бухгалтерському обліку відповідного звітного періоду.

Інші аргументи скарги також висновків суду попередньої інстанції не спростовують і на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення в оскарженій частині не впливають; наведені у відзиві на апеляційну скаргу аргументи не заслуговують на увагу, а тому колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 7 березня 2019 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: О. М. Біляєва

ОСОБА_6