ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року м. Чернівці
справа № 718/2544/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Собчук І.Ю.

з участю відповідача ОСОБА_1

учасники справи

позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2018 року, головуючий у першій інстанції Масюк Л.О.,

встановила:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у вересні 2018 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Вказувало, що між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 13 серпня 2015 року, за умовами якого публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кошти у вигляді кредитного ліміту у розмірі 8000 грн., строк дії якого відповідає строку дії картки.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання виникла заборгованість, що складається з кредиту в сумі 15428 грн. 38 коп., процентів за користування кредитом в сумі 23535 грн. 81 коп., пені в сумі 16493 грн. 73 коп.,

Справа №718/2544/18
Провадження №22-ц/822/168/2019 рік Головуючий у 1 інстанції Масюк Л.О.
Категорія 19/27 Доповідач Половінкіна Н.Ю.
штрафу фіксована частина в сумі 500 грн., процентна складова в сумі 2772 грн. 90 коп.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 58730 грн. 82 коп.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2018 року позов задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за договором між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 13 серпня 2015 року грошові кошти в сумі 15428 грн. 38 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у апеляційній скарзі просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2018 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відсотків в сумі 23535 грн. 81 коп., пені в сумі 16493 грн. 73 коп., штрафу фіксована частина в сумі 500 грн., процентна складова в сумі 2772 грн. 90 коп. скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів та неустойки за період з травня 2016 року по 21 червня 2018 року задовольнити.

Посилаєтсья на неправильне застосування норм п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не нарахування процентів та неустойки лише в особливий період, який розпочався з 18 березня 2014 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року.

Зазначає про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, не здійснення ОСОБА_1 повідомлення Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про перебування в зоні антитерористичної операції з 17 жовтня 2015 року по 15 січня 2016 року та з 24 лютого 2016 року по 21 квітня 2016 року, порушення ОСОБА_1 зобов`язання з травня 2016 року по 21 червня 2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов`язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» кредиту в сумі 15428 грн. 38 коп. не оскаржується.

Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів частково, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК України та, встановивши невиконання зобов`язання за договором між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 13 серпня 2015 року, вважав, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» кредит в сумі 15428 грн. 38 коп.

Водночас пославшись на вимоги, встановлені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд першої інстанції зазначив, що не підлягають нарахуванню проценти, пеня та штраф з моменту призову ОСОБА_2 під час мобілізації і до закінчення особливого періоду.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на довідку військової частини НОМЕР_1 від 18 жовтня 2016 року №3504 про участь ОСОБА_1 в період з 17 жовтня 2015 року по 15 січня 2016 року та з 24 лютого 2016 року по 21 квітня 2016 року в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Лугансько області

На підставі частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору ж умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень статей 1048-1052 ЦК України істотними умовами є мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

На підставі ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частиною 2 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вчинено заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» від 13 серпня 2015 року.

ОСОБА_1 своїм підписом у заяві-анкеті про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» від 13 серпня 2015 року погодив, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, пам`яткою клієнта становить договір між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 про надання банківських послуг, ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

Таким чином судом першої інстанції встановлено, що договір між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 про надання банківських послуг від 13 серпня 2015 року складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк», Умов і правил надання банківських послуг, тарифів, пам`ятки клієнта.

За змістом заяви-анкети про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» Купчанко В.М. просив надати послуги з оформлення платіжної картки кредитки «Універсальна».

Відповідно до п.1,2 розділу 3 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року №705, користувачі мають право використовувати електронні платіжні засоби для здійснення платіжних операцій відповідно до режимів рахунків, установлених нормативно-правовими актами Національного банку та умов договору з емітентом.

Залежно від умов, за якими здійснюються платіжні операції з використанням електронних платіжних засобів, можуть застосовуватися дебетова, дебетово-кредитна та кредитна платіжні схеми.

Дебетова платіжна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу в межах залишку коштів, що обліковуються на його рахунку.

Дебетово-кредитна платіжна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу в межах залишку коштів, що обліковуються на його рахунку, а якщо їх недостатньо або немає, то за рахунок наданого банком кредиту.

Кредитна платіжна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит або в межах кредитної лінії.

Водночас наведена заява-анкета ОСОБА_1 не містить зазначення кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна».

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

У такому разі договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 про надання банківських послуг від 13 серпня 2015 року встановлено обов`язок публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» надання кредиту ОСОБА_1 .

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Отже, договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 13 серпня 2015 року визначено, що термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки.

Згідно із тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» ОСОБА_1 зобов`язаний повернути кредит, сплачувати проценти у розмірі 3,0% на місяць.

Розмір обов`язкового щомісячного платежу становить 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості) (а.с.7).

На підставі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 3.1 Умов і правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту картки. Їх вид і строк дії визначений у заяві і в пам`ятці клієнта.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

За змістом виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 міститься дата встановлення кредитного ліміту.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 13 серпня 2015 року встановлено неналежне виконання зобов`язння із здійснення обов`язкового щомісячного платежу жовтня 2015 року.

Судом першої інстанції встановлений факт участі ОСОБА_1 у антитерористичній операції.

До матеріалів справи приєднано довідку військової частини НОМЕР_1 від 18 жовтня 2016 року №3504 про участь ОСОБА_1 в період з 17 жовтня 2015 року по 15 січня 2016 року та з 24 лютого 2016 року по 21 квітня 2016 року в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Лугансько області.

На підставі довідки Кіцманського об`єднаного районного військового комісаріату Чернівецької області від 09 липня 2018 року №190 ОСОБА_1 проходив службу з 14 серпня 2015 року по 19 жовтня 2016 року за частковою мобілізацією.

Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.

За змістом статті 1 Закону № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У частині четвертій статті 3 Закону №3543-ХП зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно- територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку Припинення особливого періоду.

Водночас статтею 1 Закону № 3543-ХІІ надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Системний аналіз наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України дає суду підстави стверджувати, що у проміжки між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.

У постанові Верховного Суду від 25квітня 2018 року у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17) зроблено висновки, що особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймав.

Не можна погодитися з доводами Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на які є посилання в апеляційній скарзі, про наявність підстав для нарахування ОСОБА_1 процентів та неустойки за період з травня 2016 року по 21 червня 2018 року.

ОСОБА_1 закінчив військову службу за частковою мобілізацією на підставі Указу Президента України № 441/2016 від 26 вересня 2016 року.

Положенням «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», визначено, військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Відповідно до Указу Президента України № 441/2016 від 26 вересня 2016 року у жовтні закінчилось звільнення в запас військовослужбовців за призовом під час мобілізації на особливий період згідно підпунктом "є" пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"(чинного на момент постановлення указу).

Частиною 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Отже, положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підлягають застосуванню до правовідносин з договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту 13 серпня 2015 року протягом всього особливого періоду.

З огляду на наведене рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2018 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 3 березня 2018 року.

Головуючий підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді підписи ( ОСОБА_3 , Одинак О.О.)

З оригіналом згідно: