Провадження № 2/234/3086/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Данелюк О.М., при секретарі Антоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу №234/12256/19 за позовною заявою:

ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

до

ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2

про поділ спільного сумісного майна подружжя,

Обставини справи:

15.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Позовна заява вмотивована тим, щоз 09.10.1999р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. З січня 2015 року шлюб між ними було розірвано. За час сумісного життя за спільні кошти 31.01.2014 року було придбано нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 . Всі правоустановчі документи були оформлені на ім`я колишньої дружини, тобто відповідачки по справі. На теперішній час вони не проживають разом, шлюб між ними розірвано. Просить визнати дану квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ним та відповідачкою право власності по 1/2 частки даної квартири.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 30.07.2019 року провадження по цивільній справі за позовом відкрито та призначено попередній судовий розгляд по справі у судовому засіданні на 29.08.2019 року.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 12.09.2019 зазначену цивільну справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 09.10.2019 року.

Від позивача надійшла заява, в якій позивач просить справу слухати без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка також надав до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Правовідносини по позовам регулюються Сімейним Кодексом України (далі за текстом СК України) та Цивільним Кодексом України (далі за текстом ЦК України).

Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, через формулювання її ознак.

Відповідно до ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.60 СК України, підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання, виготовлення, спорудження) майна за час шлюбу. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Якщо у відповідному документі (договорі купівлі-продажу) власником чи набувачем вказано, лише чоловіка, це ще не значить, що він є одноосібним власником майна.

Відповідно до ст.61 СК України, якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.62 ч.1 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.368 ч.3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.10.1999 року по січень 2015 року.

Тобто судом встановлено, що спільне життя сторін тривало з 09.10.1999 року та по січень 2015 року, та шлюб офіційно було розірвано.

Під час шлюбу сторони придбали майно, та після припинення спільного життя не знайшли згоди на добровільний поділ цього майна, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , оформлену на ім`я відповідачки ОСОБА_2 , про що сторони не заперечували у суді.

Позивач просив суд визнати спільним сумісним майном подружжя двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , придбану ОСОБА_2 у період спільного життя з позивачкою.

Суд вважає, що позов у цій частині підлягає задоволенню й необхідно визнати спільним сумісним майном подружжя двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Позивач також просив суд, визнати за ним та відповідачкою право власності по 1/2 частки даної квартири.

Таким чином, суд вважає, що свої вимоги відносно визнання спірної частки квартири спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності за ним на частку вказаного майна, позивач довів повністю. Й суд вважає за доцільне визнати квартиру АДРЕСА_2 об`єктом спільної сумісної власності подружжя позивача та відповідачки, та визнати за кожним із них право власно вище вказану квартиру.

Керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 144, 263-265 ЦПК України, ст.ст.3, 60, 61, 65, 68 ч.1 Сімейного Кодексу України, ст.ст.356, 368 ч.3 Цивільного Кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 двокімнатну квартиру, загальною площею 44,60кв.м., жилою 25,20кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 право власності по 1/2 частки у квартирі АДРЕСА_2 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Рішення складене в одному екземплярі в нарадчій кімнаті.

Суддя Краматорського

міського суду О.М. Данелюк