Справа № 544/1643/18
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
25 лютого 2019 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Сайко О. О.,
за участю:
секретаря судового засідання Костенко Т. В.,
у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Представник позивача - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.
Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву в якій просила слухати справу без її участі, при винесенні рішення просила врахувати наданий нею розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредитом.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що 29 липня 2013 року ОСОБА_2 і ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3600 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до умов укладеного договору та ч. 1 статті 634 ЦК України договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами Банку.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві (а.с.6). ОСОБА_3 з «Умов та правил надання банківських послуг» та ОСОБА_3 з «Тарифів Банку» додано до позовної заяви (а.с. 7-31).
Згідно п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором.
Відповідно до п. 1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язується на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (а тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплати винагороди Банку.
Згідно п.1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.
Відповідно до п. 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами і правилами, клієнт платить банку за кожним випадком порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який платиться пеня, за кожний день прострочки.
Розглядаючи вимоги позивача суд зазначає наступне.
Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Згідно зі ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошей у термін і в порядку, передбаченими договором.
Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконала, отриманий кредит не повернула, у звязку з чим у кредитора виникло право на захист своїх порушених прав.
Розглядаючи вимоги позивача в частині заборгованості по процентам за користування кредитом, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконала.
Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
З моменту підписання Договору відповідач користувалася кредитними коштами з процентною ставкою 30%. Проте з 01.09.2014 ОСОБА_1 в односторонньому порядку була змінена відсоткова ставка до 34,80, з 01.04.2015 до 43,20 %.
Порядок внесення змін до умов договору: пунктом 1.1.3.2.3 Договору передбачена можливість зміни Банком тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов'язки:
-у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін не менше ніж за сім днів до введення змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору;
-у Позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках.
На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором.
Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку, серед яких: офіційний сайт Банку www.privatbank.ua, розміщення інформації у відділеннях Банку, підпис необхідних документів безпосередньо у відділенні Банку.
У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору.
Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобовязаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
У разі підвищення банком процентної ставки зясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 р. у справі № 6-1374цс17). Таких доказів вручення відповідачу повідомлення про збільшення розміру процентної ставки позивач не надав.
Таким чином, рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку, є неправомірним. З огляду на вище наведені норми матеріального права банк не мав права в односторонньому порядку підвищувати процентну ставку боржнику по кредиту, тому суд не приймає до уваги розрахунок процентів за користування кредитом, проведений позивачем.
Не погоджуючись з розрахунком заборгованості, складеним АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якого відсоткова ставка змінювалася від 30% до 43,20%, відповідач надала суду розрахунок відсотків за кредитом за відсотковою ставкою 30 %, відповідно до якого загальна заборгованість по процентам за користування кредитом становить 268,70 грн.
Дослідивши та перевіривши наданий відповідачем розрахунок відсотків, суд вважає його правильним, оскільки зроблений він відповідно до умов договору, тарифів банку, умов та правил надання банківських послуг, тому саме цей розрахунок підлягає застосуванню при розрахунку загальної суми заборгованості.
За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають відсотки за користування кредитом у сумі 268,70 грн.
Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення пені та штрафів суд зазначає наступне.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Про викладене вище зазначив Верховний Суд України в правових позиціях у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та постанові від 11 жовтня 2017 року у справі 6-1374цс17.
Відповідно до п п. 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами і правилами, клієнт платить банку за кожним випадком порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який платиться пеня, за кожний день прострочки.
У той самий час, згідно з п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, при цьому позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для одночасного стягнення пені та двох штрафів за порушення грошового зобов'язання, тобто подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 3900 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 1183,79 грн., слід відмовити, а стягнути лише 500 грн штрафу (фіксована частина).
При цьому суд звертає увагу на те, що позивачем у розрахунку заборгованості зазначено, що сума 3900 грн. - це пеня та комісія, яка, як убачається з самого розрахунку, нарахована одним платежем. Однак суд зазначає, що поняття пені та комісії є різними за своєю правовою природою, а тому вони не можуть нараховуватись одним платежем.
Підсумовуючи вище викладене суд зазначає, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором в наступному розмірі: 297,86 грн - заборгованість по кредиту, 268,70 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом та 500 грн - штрафу (фіксована частина). Всього сума до стягнення складає 1066,56 грн. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст.6-13, 81, 141, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд
Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором в сумі 1066 (одна тисяча шістдесят шість) гривень 56 копійок, яка складається з: 297,86 грн - заборгованість за кредитом, 268,70 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн штраф фіксована частина, а також стягнути судовий збір у сумі 74 (сімдесят чотири) гривні 11 копійок, а всього стягнути 1140 (одну тисячу сто сорок) гривень 67 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий О. О. Сайко