Провадження № 4-с/752/249/19
У Х В А Л А

іменем України

30.10.2019 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М. з участю секретаря Власенко В.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченка Максима Олександровича, заінтересована особа - ОСОБА_2 , щодо арешту майна боржника, -

в с т а н о в и в:

у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд зі скаргою на дії та постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченка М.О.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що 17 серпня 2018 року Печерським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 757/63555/16-ц про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 53 153,95 грн. Постановою від 28 травня 2019 року державного виконавця відкрито виконавче провадження № 59214998. Постановою від 09.07.2019 року державного виконавця звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 30 липня 2019 року та 02 вересня 2019 року з заробітної плати заявника здійснені відрахування у розмірі 20% його заробітку.

Постановою від 20 серпня 2019 року державного виконавця накладено арешт на майно заявника, як боржника. ОСОБА_1 вважає, що належними чином виконує рішення суду, а майно, на яке може бути накладено арешт, у нього відсутнє, заявник вважає безпідставним арешт майна.

За таких підстав, заявник просить визнати дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченка М.О. щодо винесення постанови від 20 серпня 2019 року про арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження № 59214998 незаконними та скасувати вказану постанову.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 18)

29 жовтня 2019 року державний виконавець надіслав до суду заперечення на скаргу. Просить відмовити в задоволенні скарги. Зазначає про відсутність підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини.

Заявник в судовому засіданні підтримав вимоги скарги та просив суд задовольнити вимоги скарги.

Державний виконавець в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що боржником не сплачено борг у повному обсяі.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

На виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 59214998 з примусового виконання виконавчого листа № 757/63555/16-ц, виданого 17 червня 2018 року Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 53 153,95 грн.

Постановою від 28 травня 2019 року державного виконавця відкрито виконавче провадження № 59214998.

Постановою від 09 липня 2019 року державного виконавця звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Постановою від 20 серпня 2019 року державного виконавця накладено арешт на майно боржника.

Звертаючись у суд з даною скаргою, заявник зазначає, що він працює в АО " ОСОБА_1 та партнери" на посаді керуючого партера. На підставі постанови від 09.07.2019 р. про звернення стягнення на заробітну плату за місцем його роботи здійснюються відрахування у розмірі 20% від розміру посадового окладу на користь ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу, зокрема 30 липня 2019 року - у розмірі 338 грн. та 02.09.2019 р. - у розмірі 338 грн. Будь-яке майно, на яке можливо звернути стягнення, у боржника відсутнє, а тому відсутні підстави для арешту майна.

Суд не погоджується з доводами заявника, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язанийздійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів)боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Так, державним виконавцем Шевченко М.О. на виконання положення Закону України «Про виконавче провадження», для забезпечення реального виконання рішення, 20 серпня 2019 року винесено постанову про арешт майна боржника.

Даною постановою накладено арешт на все майно, що належить боржнику, ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору.

Постанова про арешт майна винесена без посилання на конкретне майно, що у відповідності до положень чинного законодавства України не заборонено.

Зазначені заявником підстави для скасування постанови від 20 серпня 2019р. державного виконавця, на думку суду, є такими, що не впливають на сутність правомірності проведення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні, враховуючи те, що державний виконавець зобов`язаний вживати всіх заходів для виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, з наданих матеріалів справи суд вбачає, що державний виконавець діяв у межах Закону України «Про виконавче провадження» та з його боку прав заявника порушено не було.

З урахуванням вищенаведеного, підстав вважати скаргу обґрунтованою немає.

Керуючись статтями 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченка Максима Олександровича, заінтересована особа - ОСОБА_2 , щодо арешту майна боржника - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: