Ухвала

02 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 554/284/19

провадження № 61-21388ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Знамя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСББ «Знамя» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 12 642,98 грн.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 року задоволено позовні вимоги об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Знамя» (далі - ОСББ «Знамя»).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Знамя» заборгованість за сплату послуг з утримання житлового будинку по АДРЕСА_1 у загальному розмірі 12 642,98 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким частково задоволено позовні вимоги ОСББ «Знамя».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Знамя» заборгованість по сплаті внесків на утримання багатоквартирного будинку та інфляційні витрати у загальному розмірі 2 672,89 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСББ «Знамя» відмовлено.

У листопаді 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 12 642,98 грн, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн * 100 = 192 100 грн), а тому зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Враховуючи, що справа в силу вимог закону є малозначною, клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року Верховним Судом не розглядається.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, статтями 175, 176, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Знамя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара