Провадження №22-ц/812/97/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2019 року м. Миколаїв

справа № 490/6568/18

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 - на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 21 листопада 2018 року суддею Чулуп О.С. у приміщенні цього суду, повний текст якої складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Позивач зазначала, що в січні 2013 року відповідач ОСОБА_2 позичив у неї 20000 доларів США під 10% річних, про що ним власноручно 23 жовтня 2016 року була складена розписка, згідно якої він зобов'язався повернути борг разом із процентами у грудні 2017 року в сумі 32210 доларів США.

На підтвердження своїх зобов'язань викладених у розписці 23 жовтня 2016 року ОСОБА_2 25 жовтня 2016 року надав надруковану розписку з викладенням тих самих обставин, заявивши про повернення боргу до 1 грудня 2016 року.

Як вказала позивач, зазначені кошти були у свій час отримані за її дорученням відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 з її рахунків та з її ж дозволу були передані у борг відповідачу ОСОБА_2

За твердженням позивача, в грудні 2017 року ОСОБА_2 пояснив, що гроші в повному обсязі не зібрав та запевнив, що має намір виконувати свої зобов'язання. Проте, до теперішнього часу борг не повернув.

Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у солідарному порядку кошти в сумі 881900грн.80коп.

Разом з позовною заявою представником ОСОБА_1 була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів а саме: квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 4-188 від 13.03.2002 року; на домоволодіння АДРЕСА_4, яке фактично прийняте відповідачем ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6; на ? частку квартири АДРЕСА_5, належну ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності на житло від 23 жовтня 2006 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача - адвокат ОСОБА_5, посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали, просив її скасувати та постановити нову - про задоволення заяви про забезпечення позову.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із її необґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК).

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позову ОСОБА_1 вбачається, що предметом позову є вимога про стягнення боргу за договором позики у сумі 881900грн. 80коп.

З огляду на вищевикладене, повністю відмовивши у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1, суд першої інстанції не звернув належної уваги на вимоги ст. 149 ЦПК України та той факт, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення.

За такого, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення - про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи характер правовідносин сторін, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свій позов, колегія суддів вважає за необхідне накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3, належну на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 4-188 від 13.03.2002 року, зареєстрованого на Універсальній товарній біржі «Миколаївська нерухомість 2000», відмовивши у задоволенні заяви в частині накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_4, та ? частку квартири АДРЕСА_5,

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву, подану представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 - про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3, належну на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 4-188 від 13.03.2002 року, зареєстрованого на Універсальній товарній біржі «Миколаївська нерухомість 2000».

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 18 січня 2019 року