провадження № 2/631/727/19
справа № 631/525/19
20 листопада 2019 року селище міського типу Нова Водолага
Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Трояновської Т.М.
за участі секретаря судового засідання М`ячиної Ю.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування наказів,
Наказами Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 28 грудня 2018 року № 9784 - СГ, № 9786 - СГ та № 9788 - СГ у односторонньому порядку були внесені зміни до вищевказаних цивільно - правових угод, всупереч пункту 33 Договорів; при цьому, позивач своєї згоди на зміну істотних умов договорів у порядку, визначеному вказаними договірними правовідносинами не надавав. Досудовий порядок врегулювання спору між сторонами у вигляді надіслання заяв та отримання відповідей на них не призвів до його вирішення по суті. Дана обставина перешкоджає реалізації права позивача на мирне володіння своїм майном, що зумовило останнього звернутись з позовом до суду.
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 03 червня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування наказів та відкрито провадження по справі з єдиним унікальним № 631/525/19 (провадження 2/631/727/19).
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування наказів до судового розгляду.
20 листопада 2019 року Нововодолазьким районним судом Харківської області було постановлено ухвалу про здійснення заочного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування наказів.
Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування наказів не вживалось.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мякота Т. М. у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Скориставшись своїм правом, встановленим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України,через канцелярію суду представник позивача надала заяву, яка була зареєстрована за вхідним № 8037/19 - вх. від 14.11.2019 року, відповідно до якої просила суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, розгляд справи провести за її відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позивач у разі неявки представника відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Уповноважений представник Головного управління Держгеокадастру України в Харківській області у судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення відповідачу. Про поважність причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань щодо розгляду справи без його участі, перенесення розгляду справи, відкладення судового засідання до суду подано не було. Від відповідача по справі - Головного управління Держгеокадастру України в Харківській області відзиву на позов, інших доказів щодо суті спору до суду не надано.
З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Крім того, частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача свідчить його відповідна заява, надана його представником та долучена до матеріалів справи.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання представника відповідача, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, і від яких не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності, а також відзову на позовну заяву, суд вирішив за можливе справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача у наданій ним заяві.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Між сторонами у справі мали місце договірні правовідносини, які були оформлені наступними угодами щодо оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.
Після постановлення наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 28 грудня 2018 року № 9784 - СГ, № 9786 - СГ та № 9788 - СГ «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки», відповідач надіслав позивачеві примірники додаткових угод від 29.12.2018 року щодо внесення змін до Договорів оренди землі сільськогосподарського призначення державної власності від 23 лютого 2015 року № б/н разом з новим розрахунком розмірів орендної плати.
Позивач після ухвалення наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 28 грудня 2018 року № 9784 - СГ, № 9786 - СГ та № 9788 - СГ «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки» та отримання додаткових угод від 29.12.2018 року та від 24.01.2019 року звернувся до відповідача з заявами про скасування пунктів 1.2., 1.3. наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 28 грудня 2018 року № 9784 - СГ, № 9786 - СГ та № 9788 - СГ «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки».
Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.
Надані позивачем у справі докази не містять суперечностей, очевидних ознак недопустимості, є належними у розумінні предмета доказування у даній справі, а тому приймаються до уваги судом у повному обсязі. Доказів, наданих відповідачем, матеріали справи не містять.
Факт та наявність порушених прав, свобод та інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Пунктами 1.2, 1.3 наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 28 грудня 2018 року № 9784 - СГ, № 9786 - СГ та № 9788 - СГ «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки», якими внесені зміни до пунктів 8, 9 договорів оренди землі сільськогосподарського призначення державної власності від 23 лютого 2015 року № б/н, у односторонньому порядку були внесені зміни до вищевказаних цивільно - правових угод, у зв`язку з чим на позивача покладені додаткові обов`язки у вигляді збільшення орендної плати - прав позивача, передбачених статтею 1 Першого проколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право мирного володіння майном).
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Суд зазначає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).
Під час вирішення спірних правовідносин суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», а також Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Конституція України у статті 14 гарантує право власності на землю.
Положеннями статті 41 Основного закону України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Приписами частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 Цивільного кодексу України).
Згідно з частинами 1 та 2 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Положеннями частини 4 статті 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Спеціальним законом, який регулює відносини щодо оренди землі є Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року № 161-ХІV (далі - Закон України «Про оренду землі»).
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (стаття 17 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.
Положеннями частини 3 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Частина 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України мовить, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).
При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно - правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.
Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Даючи оцінку доводів позивача щодо протиправності пунктів 1.2 та 1.3 наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 28 грудня 2018 року № 9784 - СГ, № 9786 - СГ та № 9788 - СГ «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки» щодо внесення змін до пунктів 8, 9 договорів оренди землі сільськогосподарського призначення державної власності від 23 лютого 2015 року № б/н, суд виходить з наступного.
Наказами Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 28 грудня 2018 року № 9784 - СГ, № 9786 - СГ та № 9788 - СГ у односторонньому порядку були внесені зміни до вищевказаних цивільно-правових угод, всупереч пункту 33 умов Договорів від 23 лютого 2015 року № б/н, при цьому, позивач своєї згоди на зміну істотних умов договорів у порядку, визначеному вказаними договірними правовідносинами не надавав.
Вказана обставина свідчить про порушення загальних засад договірних правовідносин відповідачем (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України та частини 1 та 2 статті 651 Цивільного кодексу України).
При цьому, враховуючи відсутність у судовому засіданні представника відповідача та ненадання останнім відзиву на позовну заяву, слід зазначити, що Постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 «Про деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» не є законом, у розумінні частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України. Крім того, пунктом 33 Договорів від 23 лютого 2015 року № б/н передбачено, що зміна умов договорів здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договорів спір розв`язується в судовому порядку.
Більш того, Постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 «Про деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» є такою, що погіршує становище позивача у справі, та відповідно суперечить загальним правилам, вставленим у статті 58 Конституції України - закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, пункти 1.2 та 1.3 наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки» від 28 грудня 2018 року № 9784 - СГ, № 9786 - СГ та № 9788 - СГ прийняті у суперечності з пунктами 33 Договорів оренди землі сільськогосподарського призначення державної власності від 23 лютого 2015 року № б/н, укладених між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 , та не відповідають положеннями статті 58 Конституції України та частині 1 статті 651 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим підлягають скасуванню у цій частині.
При цьому, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання дій відповідача щодо прийняття пунктів 1.2, 1.3 наказів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 28 грудня 2018 року № 9784 - СГ, № 9786 - СГ та № 9788 - СГ «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки» протиправними, а ні в позові, а ні під час судовому розгляду справи не конкретизована, доказів незаконності таких дій суду не надано, а тому суд приходить до висновку про її необґрунтованість, у зв`язку з чим у задоволені позову в цій частині слід відмовити. Крім того, обраний засіб захисту порушеного права позивача суперечить приписам частини 3 статті 152 Земельного кодексу України.
З огляду на вказане, позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій неправомірними, скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії належить задовольнити частково.
Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням положень частин 1 та 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України за якими суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог; при цьому, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки питання відшкодування судових витрат під час звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій неправомірними, скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії не порушувалось, процесуальне рішення з вказаного питання судом не вирішується.
З урахуванням викладеного, керуючись статтями 1 - 5, 7, 10 - 13, 76 - 81, 83, 128 - 131, 133, 137, 141, 211, 214, 223, 235, пунктом 2 частини 1 та частиною 3 статті 258, статтями 259, 263 - 265, 267, 268, частинами 5 та 11 статті 272, частинами 1 і 2 статті 273, статтями 280 - 283, частиною 1 статті 352, статтями 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій неправомірними, скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, місцезнаходження: Харківська область, місто Харків, вулиця Космічна, 21, 8-9 поверх, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39792822.

Повний текст рішення з урахуванням приписів частини 6 статті 259 Цивільного процесуального кодексу України складений 29 листопада 2019 року.

Суддя: Т. М. Трояновська