Дата документу 26.11.2019 Справа № 316/415/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 316/415/18 Головуючий у 1 інстанції: Бульба О.М.
№ 22-ц/807/2582/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Онищенко Е.А.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Енергодарської міської ради, про визначення місця проживання дитини та розірвання договору про сплату аліментів на дітей,

ВСТАНОВИВ

У березні 2018 року, позивач звернувся до суду позовом про визначенням місця проживання дитини та розірвання договору про сплату аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 07.06.2008 р. між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_5 . Рішенням Енергодарського міського суду від 28.04.2014 р. по цивільній справі № 316/214/14-ц за сумісною заявою ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , шлюб було розірвано.

05.03.2014 р., ще до розірвання шлюбу, позивач з відповідачем досягли письмової угоди, уклавши посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В. договір про сплату аліментів на дітей та визначення їх місця проживання в якому зазначили, що наші діти: ОСОБА_8 і ОСОБА_5 , після розірвання шлюбу, будуть проживати разом із матір`ю - ОСОБА_2 , а батько - ОСОБА_1 , постійно братиме участь у вихованні дітей і до досягнення ними повноліття щомісячно буде надавати матеріальну допомогу для забезпечення умов їх життя, зареєстрований в реєстрі за № 1314 від 05 березня 2014 року. Посилаючись на те, що фактично відповідачем договір не виконується, крім того, син ОСОБА_8 увесь час проживає з батьком та перебуває на його утриманні, хоча договором визначено місце проживання дітей з матір`ю.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, розірвати договір про сплату аліментів на дітей та визначення їх місця проживання від п`ятого березня дві тисячі чотирнадцятого року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В., зареєстрований в реєстрі за №1314; визначити місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання його батька ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 травня 2019 року позовну заяву задоволено частково.

Договір про сплату аліментів на дітей та визначення їх місця проживання від п`ятого березня дві тисячі чотирнадцятого року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В., зареєстрований в реєстрі за №1314 - розірвано.

В задоволенні вимоги щодо визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання його батька ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в частині визначення проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання його батька ОСОБА_1 .

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині визначення місця проживання дитини, суд першої інстанції послався на те. що між сторонами визначено такий порядок та спору між ними не існує

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4) та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.5). 05.03.2014 року, сторони уклали між собою договір про сплату аліментів на дітей та визначення їх місця проживання, який посвідчено приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В. та зареєстрований в реєстрі за №1314 (далі - Договір) (а.с.6-6зворот).

Відповідно до змісту умов п.1) Договору, після розірвання шлюбу малолітні діти будуть проживати разом з їх матір`ю - ОСОБА_2 (відповідача по даній справі).

Відповідно до змісту умов п.2) Договору, ОСОБА_1 (позивач по даній справі) зобов`язався добровільно сплачувати не пізніше 20 числа на користь ОСОБА_2 (відповідача по даній справі) аліменти в сумі 1/3 частки всіх його доходів. При цьому, зі змісту умов п.3) Договору встановлено, що зміна розміру аліментів можлива за наявності домовленості між сторонами договору, а в разі не згоди за рішенням суду (а.с.6).

Однак, судом першої інстанції було встановлено, що фактично відповідач без згоди з позивачем змінив визначений п.2) Договору, розмір аліментів який зобов`язався сплачувати на користь відповідача, при цьому, зі змісту відзиву на позов, вбачається, що відповідач своєї згоди на таку зміну не надавала, позивачем зазначеного не спростовано, з чого вбачається порушення і п.3) Договору.

Крім того, як зазначив суд першої інстанції, як з пояснень позивача, представника третьої особи, а також допитаного в порядку ст.232 ЦПК України, малолітнього свідка ОСОБА_4 , фактично, малолітній син ОСОБА_8 , за власним бажанням, проживає з батьком за його місцем мешкання: АДРЕСА_1 , при цьому відповідачем перешкод у проживанні сина з батьком не чиниться.

За таких обставин суд першої інстанції ухвалив рішення про розірвання договору про сплату аліментів на дітей, та рішення суду в цій частині не оскаржене сторонами.

Позивач оскаржує судове рішення лише в частині відмови у визначенні місця проживання дитини.

Задовольняючи апеляційну скаргу у цій частині, судова колегія виходить з того, що між сторонами були юридично врегульовані відносини щодо визначенням місця проживання дітей шляхом укладення відповідного договору.

Зазначений договір було розірвано судом у частині визначення місця проживання дітей та сплати аліментів.

Відтак суд ухвалив суперечливе рішення, позаяк розірвання договору у судовому порядку свідчить про те, що сторони не скористалися своїм правом на зміну умов договору або його розірвання у позасудовому порядку.

Між сторонами не вирішено спір щодо утримання дітей.

Відтак немає підстав вважати, що сторонами узгоджені всі питання щодо утримання дітей та їх місця проживання.

Після розірвання судом укладеного між сторонами договору, питання щодо визначенням місця проживання дітей юридично не врегульоване, хоча від нього залежить як дотримання прав та інтересів дитини щодо забезпечення належного виховання, так і питання вирішення сторонами спору щодо утримання дітей.

Посилання суду першої інстанції на відсутність спору як підставу для відмови у позові, судова колегія вважає непереконливою з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач визнала позов в частині визначення місця проживання сина з батьком, що не суперечить положенням ст. 206 ЦПК.

Право відповідача на визнання позову с проявом принципів диспозитивності і змагальності, вона лише констатує домовленість сторін щодо предмету позову і не свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 травня 2019 року по цій справі скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини та ухвалити в цій частині вимог нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 , який мешкає АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 грудня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко