ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2785/19 Справа № 182/6305/17 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року, яке постановлено суддею Кобеляцької Шаховал І.О. у м. Нікополь Дніпропетровської області та повний текст ухвали складено 19 листопада 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2017 року відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду по суті без проведення попереднього судового засідання.

15 лютого 2018 року ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті в порядку загального позовного провадження.

13 квітня 2018 року відповідач ОСОБА_2 звернувся із зустрічною позовною заявою до позивача ОСОБА_1 про визнання права приватної власності.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права приватної власності повернуто заявнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_3, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушив право відповідача на доступ до правосуддя, оскільки в ухвалі суду про відкриття провадження суд не встановив строки для подання відзиву та зустрічного позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просила ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, розгляд якої згідно п. 6 ст. 353 ЦПК України, здійснюється без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 09 листопада 2017 року ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, з призначенням до розгляду по суті у судовому засіданні 08 грудня 2017 року без проведення попереднього судового засідання. Розяснено відповідачу, що у строк до початку стадії розгляду справи по суті може надати письмові заперечення проти позову і посилання на докази, якими обґрунтовуватиме заперечення (а.с. 39).

У звязку з тим, що 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2417 VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій редакції, 15 лютого 2018 року ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області закрито підготовче провадження і призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя до судового розгляду по суті в порядку позовного провадження на 23 квітня 2018 року (а.с. 147 148).

13 квітня 2018 року відповідач ОСОБА_2 звернувся з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання права приватної власності (а.с. 153 154).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права приватної власності по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя повернуто заявнику (а.с. 156 157).

12 листопада 2018 року ОСОБА_2 повторно звернувся з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання права приватної власності (а.с. 162 164).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права приватної власності повернуто заявнику (а.с. 170 171).

Постановляючи ухвалу про повернення зустрічного позову заявнику ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач звернувся із зустрічним позовом за межами строку для подання відзиву.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 123 ЦПК України, в редакції від 2004 року, чинної на час відкриття провадження у справі відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до ст. 193 ЦПК, в редакції від 2017 року, чинної на час предявлення зустрічного позову відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Як вбачається з матеріалів справи, первісний позов подано ОСОБА_1 07 листопада 2017 року (а.с. 1 - 4).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2017 року відкрито провадження у справі. Відповідачу судом першої інстанції роз'яснено, що у строк до початку стадії розгляду справи по суті може надати письмові заперечення проти позову і посилання на докази, якими обґрунтовуватиме заперечення (а.с. 39).

12 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_2В подав відзив на уточнену позовну заяву позивача про поділ спільного майна (а.с. 139 140).

15 лютого 2018 року ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області закрито підготовче провадження і призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя до судового розгляду по суті в порядку позовного провадження на 23 квітня 2018 року. (а.с. 147 148).

Відповідач ОСОБА_2 12 листопада 2018 року звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права приватної власності (а.с. 162 164).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок про наявність правових підстав для повернення зустрічної позовної заяви відповідачу ОСОБА_2, оскількивідповідач звернувся із зустрічним позовом за межами строку для подання відзиву відповідно до вимог ст. 193 ЦПК України.

Не заслуговують на увагу доводи представника ОСОБА_3, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушив право відповідача на доступ до правосуддя, так як в ухвалі суду про відкриття провадження суд не встановив строки для подання відзиву та зустрічного позову, оскільки як вбачається з матеріалів справи, 12 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на уточнену позовну заяву позивача про поділ спільного майна, що не перешкоджало йому подати зустрічну позовну заяву до закриття судом підготовчого судового засідання та прийняття справи до розгляду справи по суті 15 лютого 2018 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення зустрічної позовної заяви заявнику, а тому ухвала суду відповідає вимогам закону і підстав для її скасування немає.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не обмежений у праві звернутися з відповідним позовом до ОСОБА_1 в загальному порядку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду прийнята з дотриманням вимог процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381,382 ЦПК України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 04 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: