Дата документу 27.02.2019 Справа № 2-3352/11
Провадження № 2/554/31/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Безуглої В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (як правонаступник Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк) до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (як правонаступник Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк) (далі по тексту Банк), поданим до суду 15.04.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за двома кредитними договорами, а саме за кредитним договором № б/н від 15.01.2008 р. у розмірі 19159,85 грн. та кредитним договором № б/н від 30.11.2007 р. у розмірі 16925,76 грн.; а також про солідарне стягнення з ОСОБА_1, як поручителя за вказаними кредитними договорами, та ОСОБА_2 по 100,00 грн. заборгованості за кожним кредитним договором; а також стягнення суми витрат понесену Банком на правову допомогу у розмірі 1950,00 грн. та судового збору.

Заочне рішення, постановлене судом 22.06.2011 р. за вказаним позовом, скасоване на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 03.12.2018 р., справу призначено до судового розгляду.

Позов про стягнення заборгованості обґрунтований тим, що між Банком та відповідачем ОСОБА_2 (далі по тексту Позичальник) було укладено два кредитних договори, оформлених шляхом підписання позичальником відповідних Заяв про отримання кредитів та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме: кредитний договір № б/н від 15.01.2008 р., відповідно до якого надано кредит у розмірі 5000,00 грн., та кредитний договір № б/н від 30.11.2007 р., відповідно до якого надано кредит у розмірі 1500,00 грн. Вказані договори були забезпечені одним Договором поруки, укладеним між Банком та відповідачем ОСОБА_1 № 214526 від 01.02.2010 р. Вказаним договором поруки передбачена солідарна відповідальність поручителя і позичальника у розмірі 100,00 грн. за кожним кредитним договором. Оскільки Позичальник не виконав належним чином своїх зобовязань за двома кредитними договорами, не повернув кредит, Банк звернувся до суду із вказаним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що Банком не надано належних доказів заборгованості, що нарахована за двома кредитними договорами. Не відповідає дійсності заявлена до стягнення сума заборгованості за тілом кредитного договору від 30.11.2007 року у розмірі 6945,64 грн., оскільки кредитний ліміт становив 1500,00 грн. Доказів збільшення кредитного ліміту та його використання позичальником Банком не надано. Разом із тим, відповідач зазначав про те, що не підписував Умови та Правила надання банківських послуг, а заяви позичальника не містять повних відомостей про умови кредитування. Зазначав про незаконне нарахування одночасно штрафу та пені, що є подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення. Також, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, перебіг якої, на думку відповідача, починається з дати першого прострочення внесення щомісячних платежів за кожним із кредитних договорів.

Представник позивача у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв чи клопотань, а також письмових заперечень не надавав до суду.

Адвокат відповідача 27.02.2019 р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав суд відмовити в задоволенні позову, застосувати строк позовної давності.

За даною явкою учасників процесу, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, встановив наступне.

Судом встановлено, що між Банком та відповідачем ОСОБА_2, як Позичальником було укладено два кредитних договори, оформлених шляхом підписання позичальником відповідних Заяв про отримання кредитів та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Так, судом вбачається, що 30.11.2007 р. між Банком та ОСОБА_2 підписано Заяву на отримання кредитного ліміту у розмірі 1500 грн. за базовою процентною ставкою 36% на рік із розрахунку 360 днів у році; із встановленням обовязку позичальника погашати кредит шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7% від суми заборгованості. Своїм підписом у заяві позичальник підтвердив, що ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому в письмовому виді, а також підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування. Вказана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складає договір надання банківських послуг між сторонами.

Також, судом вбачається, що 15.01.2008 р. між Банком та ОСОБА_2 підписано Заяву на отримання кредитного ліміту у розмірі 5000,00 грн. за базовою процентною ставкою 20,0% на місяць та щомісячною комісією 3,5%. Своїм підписом у заяві позичальник підтвердив, що ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому в письмовому виді, а також підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування. Вказана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складає договір надання банківських послуг між сторонами.

Укладені між сторонами договори відповідають порядку укладення договорів приєднання відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Вказані кредитні договори було забезпечені Договором поруки, укладеним між Банком та відповідачем ОСОБА_1 № 214526 від 01.02.2010 р. Вказаним договором поруки передбачена солідарна відповідальність поручителя і позичальника у розмірі 100,00 грн. за кожним кредитним договором.

У позові Банком зазначено, що Позичальник не виконав свого зобовязання щодо повернення кредиту, у звязку із чим утворилась заборгованість станом на 19.12.2010 р.:

1.За кредитним договором № б/н від 15.01.2008 р. у загальному розмірі 19159,85 грн., з яких:

-4236,56 грн. заборгованість за кредитом;

-7775,20 грн. заборгованість за процентами;

-5950,00 грн. заборгованість по комісії;

-500,00 грн. штраф (фіксована частина);

-898,09 грн. штраф (процентна складова).

2.За кредитним договором № б/н від 30.11.2007 р. у загальному розмірі 17125,76 грн., з яких:

-6945,64 грн. заборгованість за кредитом;

-6732,99 грн. заборгованість за процентами;

-2155,43 грн. заборгованість по комісії;

-500,00 грн. штраф (фіксована частина);

-791,70 грн. штраф (процентна складова).

Однак, належних доказів того, що Банком видавались платіжні картки зі встановленими кредитними лімітами, а також належних доказів (розрахунок заборгованості або виписка по рахунку за кожним із кредитних договорів), з яких би вбачався факт користування Позичальником кредитними коштами суду не надано.

Заявлені позивачем суми заборгованості за тілом, комісією та відсотками не підтверджені належними доказами у справі.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що стороною позивача не підтверджено належними доказами своїх позовних вимог до позичальника, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю.

За таких обставин, питання про застосування строку позовної давності до позовних вимог розгляду не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу та судового збору задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 259, 261, 264, 267, 526, 611, 625, 629, 1054, ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (як правонаступник Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк) до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Материнко