Справа № 476/926/18
Провадження № 2/476/36/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2019 року с.м.т. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Козаченко Л.М.

позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

24.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що з 09.08.2008 року по 10.07.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу, донька проживає разом з нею та знаходиться виключно на її утриманні.

Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом і до досягнення дитиною повноліття, та витрати пов'язані з розглядом справи.

Ухвалою від 29.10.2018 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також у відповідності до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач та його представник проти задоволення позовних вимог заперечили, вважають, що після розірвання шлюбу відповідач бере активну участь у вихованні та утриманні доньки, зокрема, матеріально допомагає як коштами, так і придбанням всього необхідного, сплачує за харчування в школі та несе інші витрати по школі, літньому відпочинку дитини. Також відповідач пояснив, що немає можливості сплачувати аліменти у розмірі в якому просить позивачка, оскільки перебуває на обліку в Єланецькому РЦЗ як безробітній, немає у своїй власності земельних ділянок чи іншого майна, а також не отримує дохід з інших джерел походження. Крім того, відповідач та його представник заперечили проти задоволення позовних вимог в частині відшкодування витрат пов'язаних з розглядом справи, так як, позивачкою не надано детального опису робіт, виконаних її адвокатом.

Вислухавши позивачку, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

У ст. 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, з 09.08.2008 року по 10.07.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 9).

Відповідач являється батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 з 31.10.2016 року по 25.11.2016 року перебувала на лікуванні у Обласному дитячому кардіоревматологічному санаторії "Південний" з діагнозом ВСД підліткового віку по кардіологічному типу, а також ХКТ, перидонтит (а. с. 33).

Оскільки, відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню доньку, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Так, згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, суд враховує, що ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

На підставі ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебуває на обліку у відділі соціальних виплат, пільг та компенсацій Єланецького УСЗН та з 01.06.2018 року по 30.11.2018 року отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям (а. с. 34, 60).

Крім того, позивачка несе витрати на утримання доньки, що зумовлені потребами в одязі, продуктами харчування, засобами гігієни, а також розвитку (а. с. 10-12).

Суд вважає, що відповідач нарівні з позивачкою зобов'язаний нести витрати на утримання доньки та забезпечувати її гідний рівень життя.

Доводи відповідача про те, що після розірвання шлюбу він продовжує піклуватися про доньку та несе витрати на її утримання не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду. Надані відповідачем накладні від 17.08.2018 року, 15.10.2017 року та від 25.02.2018 року про придбання дитині одягу (а. с. 38-40), довідка ФОП ОСОБА_5 від 01.11.2018 року про придбання відповідачем хлібо-булочних виробів для харчування доньки (а. с. 44), а також письмові пояснення голови батьківського комітету 4-В класу ОНЗ "Єланецька ОСОБА_6 ст." про активну участь батька у шкільному житті дитини (а. с. 45), не можуть свідчити, що така допомога є необхідною та достатньою для забезпечення потреб дитини та її розвитку.

Тому враховуючи матеріальний стан відповідача (а. с. 37, 61), перебування його на обліку як безробітного в Єланецькій районній філії Миколаївського ОЦЗ з 06.11.2018 року (а. с. 43) та його працевлаштування з 17.12.2018 року на посаду тракториста (а. с. 64), відсутності у нього земельної частки (паю) та присадибної ділянки (а. с. 42), а також беручи, що позивачка не довела у ході судового розгляду, що її витрати на утримання доньки становлять 4000 грн. щомісячно, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., щомісяця, починаючи з 24.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, сторони просять розподілити понесені ними витрати щодо розгляду справи.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

З матеріалів справи слідує, що позивачкою понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1200 грн. (а. с. 15).

Суд вважає вказані витрати обґрунтованими та пропорційними щодо предмета спору та значення справи для позивачки.

А тому, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь судових витрат по справі в розмірі 720 грн.

Витрати відповідача на професійну правничу допомогу складають 4652,50 грн. (а. с. 50). Проте, суд приходить до переконання, що відповідачем та його представником не доведена співмірність розміру судових витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. А тому вважає, що достатніми та обґрунтованими витратами відповідача, пов'язаними з розглядом справи, є витрати у розмірі 2000 грн.

Оскільки, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з позивачки на користь відповідача підлягають стягненню 800 грн. у рахунок витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Також під час подачі позовної заяви позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Оскільки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 (тисячу двісті) грн., щомісяця, починаючи з 24.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 720 (сімсот двадцяти) грн. в рахунок відшкодування витрат пов'язаних з розглядом справи.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2 800 (вісімсот) грн. в рахунок відшкодування витрат пов'язаних з розглядом справи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотирьох) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 18.01.2019 року.

Суддя Н.В. Чернякова