Провадження № 2/263/331/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 січня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 18 вересня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем має спільного сина ОСОБА_3 З листопада 2017 року позивач та відповідач проживають окремо. Дитина ОСОБА_3 проживає із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач у добровільному порядку кошти на утримання дитини не надавав. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 березня 2018 року з відповідача стягнуті аліменти на дитину ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач не має можливості працювати, оскільки доглядає за дитиною, тому вважає такий розмір аліментів недостатнім. У зв'язку з чим, керуючись ст. ст. 150, 180-184 СК України, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач ОСОБА_2 за рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 березня 2018 року на користь ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_3 з 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 вересня 2018 року вказану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін, роз'яснено сторонам їх право та строки на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив та доказів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 січня 2019 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є збільшення розміру аліментів

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 01 листопада 2017 року серії НОМЕР_3, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 6).

Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 березня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09 лютого 2018 року та до повноліття дитини (а. с. 7).

ОСОБА_1 та її сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актом від 23 січня 2018 року, складеним КСН «Кальміуський» (а. с. 8).

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У той же час, як зазначено вище, суд при вирішенні спору про збільшення розміру аліментів повинен з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов'язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом забезпечено сторонам, зокрема відповідачу принципи змагальності, пропорційності у цивільному судочинстві, гласність та відкритість судового процесу, в ухвалі про відкриття провадження роз'яснено сторонам їх право та строки на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив та доказів, однак відповідач, нехтуючи засадами цивільного судочинства, а саме - не бажання у передбачений законом спосіб спростувати вимоги позивача, не подав до суду жодного доказу на підтвердження неможливості ним сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Отже сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов'язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням імперативних вимог ч. 2 ст. 182 СК України, обов'язковості батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття, якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд дійшов висновку, що збільшення розміру аліментів буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дітей, і водночас таким, що не порушить права та інтереси відповідача.

Рішенням суду вже присуджено стягнення аліментів з відповідача від дня пред'явлення позову. Суд вирішує питання про зміну способу стягнення аліментів. Рішення про зміну способу стягнення аліментів виконується з моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про збільшення розміру аліментів.

Тому судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 76-80, 89, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 березня 2018 року у справі № 263/1522/18 про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, Донецька область.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_2.

Суддя О.М. Музика