Справа №538/1306/17
Провадження по справі №2/538/14/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2019 року Лохвицький районний суд Полтавської області

У складі: головуючого - судді - Бондарь В.А.

за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12.05.2011 року його зобовязано сплачувати аліменти на користь відповідачки щомісяця, починаючи з 11.03.2011 року на весь час непрацездатності повязаної з інвалідністю в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу боржника, але не менше мінімуму встановленого законодавством. Враховуючи, що в даний час у нього значно змінився матеріальний стан, він має ще одну доньку, на утримання якої сплачує аліменти, має на утриманні батьків пенсійного віку, проживає в цивільному шлюбі з жінкою, яка має двох дітей від першого шлюбу і він допомагає утримувати її дітей, тому просив суд звільнити від сплати аліментів призначених відповідно до рішення від 12.05.2011 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, зазначив, що його дочка працювала у ТОВ «Сенча», отримувала заробітну плату, а він не може її забезпечувати у звязка з тим, що в нього змінився сімейний стан, він проживає в цивільному шлюбі з жінкою, в якої є двоє дітей від попереднього шлюбу. Зазначив, що це його обовязок вчити та утримувати цих дітей, оскільки вважає, що це є його сімя. Також додав, що відповідачка дійсно має ІІ групу інвалідності, але ця група є працездатною і це не заважає їй працювати. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача ОСОБА_3 дав пояснення аналогічні позову, просив позов задовольнити, а також вказав, що відповідачка дійсно має ІІ групу інвалідності, але у довідці до акта огляду МСЕК у п.12 зазначений висновок про умови та характер праці протипоказана тяжка фізична праця, психоемоційне навантаження, що дозволяє їй працювати та повністю себе забезпечувати.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, пояснила що на час подання позову вона дійсно працювала, оскільки має тяжку хворобу, для лікування якої необхідні додаткові кошти, оскільки вона є інвалідом ІІ групи з дитинства. Зараз вона не працює, так як стан її здоровя значно погіршився. Крім того відповідач не надав суду доказів щодо утримання його батьків та нової сімї. Просила суд відмовити в позові повністю. Представник відповідачки ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що позивач працює і має змогу надавати позивачці допомогу на її утримання, за рішенням суду сплачує аліменти на користь відповідачки на час непрацездатності, повязаної з інвалідністю в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, але не менше мінімуму, встановленого законодавством, дане рішення суду не оскаржено, воно чинне. Крім того зазначив, що посилання позивача та його представника щодо працездатності позивачки не заслуговує на увагу, оскільки законом чітко визначені особи, які є непрацездатними, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що її сімейний стан не змінився, її дочка потребує значної матеріальної допомоги у звязку з її захворюванням, тому вважає, що позивач має змогу надавати таку допомогу згідно рішення суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що в позовних вимогах слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що на підставі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12.05.2011 року позивача зобовязано сплачувати аліменти на користь відповідачки щомісяця, починаючи з 11.03.2011 року на весь час непрацездатності повязаної з інвалідністю в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу боржника, але не менше мінімуму встановленого законодавством (а.с.8).

Відповідно до довідки АВ № 0488517 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має інвалідність ІІ групи з дитинства. Протипоказана тяжка фізична працю, психоемоційне навантаження (а.с.62).

Відповідно до виписного епікризу з історії хвороби № 2539 у ОСОБА_2 діагноз: цукровий діабет, тип 1, важка форма, лабільний перебіг зі схильністю до гіпоглікемій, стадія нестійкої субкомпенсації. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст змішаного генезису (діабетично-гіпертонічна) з розсіяною органічною симптоматикою, цефалгічним синдромом, вестибулярною дисфункцією за змішаним типом, астено-невротичним синдромом. Діабетична полінейропатія, сенсорно-рефлекторна форма. З сенестопатичним синдромом. Артеріальна гіпертензія ІІ, ст. 3, ризик високий. Вторинна кардіоміопатія СН0ст. Діабетична ретинопатія, непроліферативна форма обох очей. Хронічний макулярний набряк, артифакія ОS. Діабетична ангіопатія нижніх кінцівок ІІ ст. ХХН І: діабетична нефропатія ІІІ у поєднанні з пієлонефритом, стадія загострення. ХНН0(нуль). Аутоімунний тиреоїдит. Поліп довічного міхура.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Повноліття настає з досягненням особою 18-річного віку.

Законом України « Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та Законом України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» чітко визначені терміни щодо непрацездатності осіб.

Непрацездатними вважаються інваліди І, II, III груп. При цьому не має значення, коли настала непрацездатність до досягнення повноліття або в будь-який інший час. Отже, для утримання батьками повнолітніх дочки, сина необхідні такі підстави:

- повнолітні син, дочка повинні мати статус непрацездатного;

- повнолітні непрацездатні син, дочка потребують матеріальної допомоги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що сплата аліментів дитині-інваліду безстрокова - тобто вона триває до смерті платника або одержувача. Інвалід в будь-якому випадку є особою нужденним, потребує постійного лікування, з урахуванням хвороби, особливого харчування. Крім того суд не враховує доводи позивача, що на його утриманні знаходяться батьки та цивільна дружина, її діти, оскільки це не звільняє його від обовязку, який визначений рішенням суду про стягнення аліментних платежів, відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за станом здоровя не може виконувати своїх обовязків по утриманню повнолітньої дочки, яка є інвалідом, підстав для цього немає.

Судом не беруться до уваги доводи позивача про те, що дитині інваліду вистачає пенсії на її утримання, оскільки як вбачається з представлених медичних документів дитина потребує постійного нагляду та догляду, терапії та прийому ліків, що в своїй сукупності розмір отримуваної нею пенсії не може забезпечити всім необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку та належного лікування та терапії. Позивач за рішенням суду сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини, що не погіршує його матеріальне становище.

Суд вважає, що позовні вимоги не є обґрунтовані та не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, отже у позові ОСОБА_1 слід відмовити.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 198 СК України, ст. ст. 12, 13, 18, 81-82, 141, 247, 259, 263-265, 352 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: В.А. Бондарь