КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року

місто Київ.

Справа № 755/9744/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1134/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченка М.М., Рубан С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року (ухваленого у складі судді Гончарука В.П.)

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2018 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд збільшити розмір аліментів з 2000 грн. до 4 000 грн. та стягнення додаткових витрат на утримання дитини в сумі 2000 грн. щомісячно. Свої вимоги обґрунтовувала зміною майнового стану відповідача, через припинення обов'язку утримувати дружину до досягнення дитиною 3річного віку, а також суттєвою зміною витрат необхідних для забезпечення нормального розвитку їх неповнолітньої дитини.

Вимоги про стягнення додаткових витрат обґрунтовувала наявністю у дитини ряду хронічних захворювань, необхідністю придбання ліків, а також відвідуванням дитиною платних гуртків , для розвитку її здібностей.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, встановлених рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року. з 2000 грн. на 2300 грн. до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину у розмірі 1000 грн. щомісяця.

Ухвалою суду від 01 листопада 2018 року роз'яснено, що додаткові витрати на утримання дитини стягнуто до її повноліття.

Не погодившись з рішенням в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення в частині стягнення додаткових витрат щомісячно в сумі 1000 грн. та ухвалення нового рішення про стягнення з нього додаткових витрат в сумі 1769 грн.

Скаргу обґрунтовував тим , що позивач не довела , що вона кожного місяця несе додаткові витрати на дитину в сумі 1000 грн. , не довела наявність хронічних захворювань у дитини, а також необхідність додаткових витрат для розвитку особливих здібностей дитини.

За наданими доказами він згоден сплатити додаткові витрати в сумі 1769 грн. одноразово.

Позивач подала відзив до апеляційної скарги, в якому вказала на медичні документи, в яких зазначено про хронічний характер захворювань у дитини, а також вказала на оплату нею 350 грн. за одне заняття дитиною з тренером фігурного катання, та проведенням по 2-3 рази на тиждень таких занять.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги , відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23.12.2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає з матір'ю.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків. з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину. що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою. каліцтвом тощо)

Згідно п.18. постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані трати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, законодавець пов'язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Тобто, факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений.

Так , в матеріалах справи наявні „Замовлення» ,„Результати досліджень» та квитанції про оплату позивачем лабораторних досліджень на ім'я ОСОБА_3 на загальну суму 1769 грн.

Інших доказів, які б свідчили, що позивач у майбутньому буде нести витрати пов'язані з особливими обставинами, в розмірі 1000 грн. щомісячно суду першої інстанції не подавалось.

Наявність довідок з яких вбачається наявність у дитини хронічних захворювань, не є доказом того, що вказані захворювання потребують щомісячного лікування на суму не менше 1000 грн. Суду не надано медичні висновки з цього приводу, перелік ліків, які постійно необхідні дитині та їх вартість.

Долучені до відзиву на апеляційну скаргу чеки про оплату вартості льодового катка, датовані періодом після ухвалення рішення районним судом в даній справі, а тому вони не можуть впливати на законність рішення, ухваленого в вересні 2018 року.

Враховуючи, вищевикладене, апеляційним судом встановлено, що позивач не довела, що вона кожного місяця має нести додаткові витрати, пов'язані з особливими обставинами на утримання дитини в сумі 1000 грн., а тому керуючись ст. 376 ЦПК України, колегія приходить до висновку про скасування рішення в цій частині з ухваленням нового рішення про стягнення додаткових витрат в сумі 1769 грн. одноразово, відповідно до наданих суду доказів.

В задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат щомісячно в сумі 1000 грн. необхідно відмовити, через їх недоведеність.

При цьому колегія суддів роз'яснює, що позивач не позбавлена права повторно звернутись до суду з аналогічними вимогами з інших підстав, а саме: стягнення додаткових витрат на розвиток здібностей дитини з фігурного катання, а також з приводу лікування хронічних захворювань, попередньо зібравши відповідні докази, які б доводили понесення нею додаткових витрат щомісячно на конкретну суму, або необхідності в майбутньому нести такі витрати.

Рішення суду в частині збільшення розміру аліментів до 2300 грн., колегія не переглядає, оскільки сторони в цій частині рішення не оскаржили.

Так, як апеляційний суд стягує додаткові витрати з відповідача в сумі 1769 грн., підстав, передбачених ст. 141 ЦПК України для перерозподілу судових витрат колегія суддів не вбачає.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини в сумі 1000 грн. щомісячно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину у розмірі 1769 грн. одноразово.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 січня 2019 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді: Рубан С.М.

ІванченкоМ.М.