ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8504/19 Справа № 179/390/19 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Заплавської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до Заплавської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вмотивовуючи його тим, що він займається фермерським господарством та орендує земельні паї та з метою продовження договору оренди земельного паю кадастровий №122238000:01:001:0605 площею 4,0889 га восени 2018 року мав намір звернутися до власниці вказаної земельної ділянки ОСОБА_2 з метою подовжити строк дії договору оренди.

Вказував, що приїхавши за місцем постійного проживання ОСОБА_2 він довідався, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 померла та з метою встановлення кола правонаступників він звернувся до приватного нотаріуса Солодовник В.В., яка повідомила, що ОСОБА_2 17 червня 2015 року склала заповіт, реєстровий №981, яким належну їй земельну ділянку, кадастровий №:01:001:0605, площею 4,0889 га, заповіла йому.

Зазначав, що після того як дізнався про наявність заповіту звернувся до приватного нотаріуса Солодовник В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на що нотаріус постановою від 14 рудня 2018 року відмовила у видачі свідоцтва, з тієї причини, що він пропустив шестимісячний строк звернення із заявою про прийняття спадщини, та рекомендувала звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що він не знав та не міг знати про існування заповіту, а тому пропустив строк з поважних та незалежних від нього причин, просив суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 три місяці.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він пропустив строк на звернення з заявою з поважних причин, що підтверджується матеріалами справи, а отже його позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 14 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 48).

До вказаної заяви позивачем було додано заповіт від 17 червня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за №981 (а.с.51) та свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , яке видане 08 грудня 2016 року Магдалинівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.54).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме, що вказані причини були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини, посилання позивача про те, що він не знав про наявність заповіту і про факт смерті дізнався восени 2018 року є необґрунтованими, оскільки він 08 грудня 2016 року отримав свідоцтво про смерть, однак з заявою звернувся більше ніж через 2 роки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1)у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2)ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року №6-85цс12, від 04 листопада 2015 року №6-1486цс15.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Колегія суддів наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Так, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про поважність причин пропуску строку на звернення з заявою про прийняття спадщини, оскільки копію свідоцтва про смерть він отримав 08 грудня 2016 року (а.с.14), довідка виконкому Заплавської сільської ради також датована 09 грудня 2016 року (а.с.15), а з заявою про прийняття спадщини звернувся лише у грудні 2018 року.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не надано копії договору оренди земельної ділянки (паю), а тому колегія суддів позбавлена можливості встановити його строки дії з метою з`ясування факту того чи міг він знати про смерть орендодавця.

Крім того, позивачем не надано доказів виконання умов договору оренди земельної ділянки, зокрема в частині того, яким чином він здійснював оренду плату.

Колегія суддів погоджується з висновком судів першої інстанції, про відсутність у позивача об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.