Справа № 442/1633/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/2496/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю приватного виконавця Маковецького ОСОБА_1 .В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2019 року в складі судді Крамара О.В. у справі за поданням приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання ним своїх зобов`язань,-

встановила:

У жовтні 2018 року приватний виконавець Маковецький ОСОБА_1 .В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Вимоги обґрунтовував тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №57036399 з примусового виконання виконавчого листа № 442/1633/16-ц, що виданий 12.07.2018 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 2203-6763 від 19.03.2008 року, яка станом на 01.02.2016 року становить 138067,22 грн. та судових витрат в розмірі 2071,01 грн.

17.08.2018 року приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. В межах виконавчого провадження виніс постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Згідно Інформаційної довідки з Територіального сервісного центру МВС від 22.08.2018 року, за боржником зареєстрований транспортний засіб марки Honda Accord, 2008 р.в., синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

30.08.2018 року боржнику скеровано вимогу надати транспортний засіб для огляду, опису та вилучення приватним виконавцем з метою виконання рішення суду, однак вимога приватного виконавця боржником не виконана.

Згідно із відповіді Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 ніде не працює та не отримує ніяких доходів. Боржнику неодноразово скеровувались виклики з вимогою з`явитись до приватного виконавця з приводу виконання вищевказаного виконавчого провадження, однак на виклик не з`явився та не повідомив причини неявки.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2019 року подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - задоволено.

Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань, що покладені на нього рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі № 442/1633/16-ц.

Копію ухвали направлено приватному виконавцю Маковецькому Зоряну Вікторовичу для подальшого скерування її для виконання.

Ухвалу суду оскаржив боржник ОСОБА_2 , з ухвалою не погоджується, у зв`язку з неповним з`ясуванням та неправильністю встановлення обставин, порушення застосування судом норм законодавства, оскільки тимчасове обмеження, як санкція, передбачене не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Вважає, що виконавцем не доведено факту його ухилення від виконання зобов`язань.

Покликається на те, що згідний частинами сплачувати кредитну заборгованість та з цього приводу неодноразово звертався до банку, однак працівниками банку відмовлено у цьому.

Звертає увагу на те, що в провадженні Верховного Суду перебуває його касаційна скарга про скасування рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.12.2016 року та постанови Апеляційного суду Львівської області від 05.06.2018 року у справі № 442/1633/16 з приводу виконання рішення, за яким відкрито виконавче провадження.

Зазначає, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань, не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

В ухвалі не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували те, що він знав про відкрите виконавче провадження та ухилявся від зобов`язань, покладеного на нього судовим рішенням.

Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання відмовити.

05.09.2019 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив приватного виконавця Маковецького ОСОБА_1 .В., у якому останній наводячи всю хронологію подій, пов`язаних із виконавчим провадженням, де апелянт ОСОБА_2 є боржником, спростовує доводи апелянта про неповідомлення його про відкриття апеляційного провадження, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні приватний виконавець Маковецький З.В. апеляційну скаргу заперечив, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Боржник ОСОБА_2 будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, не повідомив суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення приватного виконавця на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що виконавцем вчинено достатньо виконавчих дій та надано суду докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, надано докази про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання, дії приватного виконавця з приводу виконання судового рішення не оскаржувалися, із заявами про неможливість виконання рішення суду боржник не звертався.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. перебуває виконавче провадження № 57036399 з примусового виконання виконавчого листа № 442/1633/16-ц, виданого 12.07.2018 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» кредитну заборгованість за кредитним договором № 2203-6763 від 19.03.2008 року, в розмірі 138067,22 грн. та судових витрат в розмірі 2071,01 грн.(а.с. 3).

Постановою приватного виконавця від 17.08.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду, зобов`язано ОСОБА_2 подати приватному виконавцю декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с. 5, зворот).

Цього ж дня приватний виконавець надіслав лист боржнику ОСОБА_2 з вимогою про негайну сплату боргу у відповідній сумі та надано рахунки на які таку необхідно сплатити (а.с. 5).

Постанову про відкриття виконавчого провадження боржник ОСОБА_2 отримав 21.08.2018 року, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині (а.с. 6).

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник ОСОБА_2 вважається таким, що повідомлений про примусове виконання рішення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

Одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження, 17.08.2018 року приватний виконавець виніс постанову про арешт майна та коштів боржника, наклавши арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 8-10).

Постанову надіслано у банківські установи з метою накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунках боржника.

Також, 17.08.2018 року приватний виконавець виніс постанову про обмеження у праві користування майном, заборонивши доступ боржнику ОСОБА_2 до його коштів, цінностей, та іншого майна, які зберігаються у банку, а також на користування індивідуальним банківським сейфом (а.с. 11).

17.08.2018 року приватний виконавець надіслав боржнику виклик за останнім з`ясованим місцем реєстрації (а.с. 12-13).

В подальшому, 30.08.2018 року приватний виконавець Маковецький З.В. виніс постанову про розшук майна боржника та надіслав боржнику вимогу приватного виконавця, яка отримана боржником 04.09.2018 року (а.с. 15-17).

Крім цього, в межах виконавчого провадження приватний виконавець надіслав запити у відповідні реєструючи органи з метою з`ясування питання про наявність майна у боржника та інших його активів (а.с. 18).

З відповідей на інші запити слідує, що боржник ОСОБА_2 є власником транспортного засобу, джерела доходу відсутні, банківські рахунки не відкриті (а.с. 18-22, 24-48).

В сою чергу, з повідомлення з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Басюк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон: серія НОМЕР_2 , виданий 02.02.2017 року, орган 4623 (а.с. 23).

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 вказаного Закону право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має, зокрема, право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону).

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

В свою чергу, порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України визначено у ст. 441 ЦПК України, відповідно до якої питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Отже, задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький З.В. 23.10.2018 року звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 , як боржника у праві виїзду за межі України до виконання останнім своїх зобов`язань (а.с. 1-2).

В поданні приватний виконавець стверджував, що на виклик до виконавця боржник не з`явився, пояснень не надав. В межах проведених заходів примусового виконання рішення, скеровано запити у реєструючі органи, проведено перевірку майнового стану боржника та встановлено, що останній пенсії не отримує, не має відкритих рахунків в банківських та інших фінансових установах, володіє транспортним засобом, однак зобов`язання боржник не виконує.

В свою чергу, права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження визначені статтею 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

У частині 5 статті 19 цього Закону вказано, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення , допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій , за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України, повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини, своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

З матеріалів подання вбачається, що на виклик приватного виконавця, відтак виконати обов`язок з`явитися до виконавця, боржник ОСОБА_2 не прибув, декларацію про доходи та майно, а також пояснення за фактами невиконання судового рішення та вимог виконавця, не надав, тобто не виконав покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження» обов`язки, що свідчить про ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

В матеріалах справи відсутні докази того, що боржник ОСОБА_2 виконує будь-які дії, спрямовані на виконання ним своїх грошових зобов`язань.

До апеляційної скарги також не надано жодного належного доказу сплати боржником грошових коштів за виконавчим листом № 442/1633/16-ц, виданим 12.07.2018 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

Крім цього, на заперечення доводів подання приватного виконавця та відповідних висновків місцевого суду, апелянт не надав жодного доказу на спростування таких по суті, основним аргументом апелянт зазначив те, що наявність невиконаного зобов`язання за судовим рішенням, не свідчить про ухилення від виконання такого.

На переконання колегії суддів, встановлені обставини справи свідчать про те, що боржник ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання зобов"язань із сплати суми боргу, визначеного рішенням Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, оскільки не виконує своїх обов"язків, передбачених ЗУ "Про виконавче провадження".

Що стосується доводів апелянта в частині розгляду подання без його повідомлення та участі у судовому засідання, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

При цьому, частинами 5, 6 цієї статті передбачено право суду скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника, однак таким правом боржник не скористався.

Доводи апелянта про допущені порушення приватним виконавцем в частині неповідомлення боржника про направлення до суду подання, висновків суду не спростовують та на зміст і суть фактичних обставин не впливають.

Також, не може залишитися поза увагою колегії суддів те, що заперечуючи подання про тимчасове обмеження, апелянт зазначає, що державний виконавець відділу державної виконавчої служби Зборівського районного управління юстиції не надав суду жодних доказів ухилення від виконання зобов`язань, тоді як з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 звернувся приватний виконавець Маквовецький З.В.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 13 листопада 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк