ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/1336/18
Провадження № 22-ц/4820/342/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю: представника позивача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №681/1336/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року (суддя Горгулько Н.А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1. В листопаді 2016 року відповідач припинила проживання у вказаній вище квартирі, проте з реєстрації не знялася, на його неодноразові звернення знятися з реєстрації не реагує. Позивач вважає, що відповідач втратила право користування квартирою, оскільки не проживає у ній без поважних причин більше року.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що відповідач не надала належних доказів, які б підтверджували її пояснення щодо примусового виселення з квартири АДРЕСА_2. Зазначає, що судом не було надано оцінки, що відповідач не є членом його сімї з 2016 року. На думку апелянта, судом безпідставно застосовано положення ст. 405 ЦК України. Крім того, як зазначає апелянт, судом також не було взято до уваги акт депутата про те, що відповідач дійсно не проживає у квартирі з листопада 2016 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Учасники справи в судове засідання не зявились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що позивач ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_3 (а.с. 4).

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2016 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8, 27).

В період шлюбу за згодою позивача відповідач була зареєстрована в належній йому квартирі АДРЕСА_4 (а.с. 5-6).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_5 посилався на те, що відповідач не проживає в квартирі понад рік без поважних причин.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначила, що відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судовому засіданні підтвердили, що позивач змінив замки у вхідних дверях квартири.

Досліджені та оцінені судом докази вказують на те, що позивач ОСОБА_5 перешкоджає відповідачу користуватися спірним жилим приміщенням, оскільки у квартирі замінені замки у вхідних дверях та позивач заперечує можливість проживання відповідача у спірній квартирі.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач не проживає у спірній квартирі з поважних причин.

Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У разі припинення сімейних відносин із власником будинку колишні члени його сімї не втрачають право користування займаним ними жилим приміщенням і та обставина, що особа є власником жилого приміщення, а отже має охоронюване законом право володіти, користуватись і розпоряджатися належним йому майном, сама по собі не може бути підставою для задоволення позову.

На підставі викладеного вище, встановивши, що відповідач на законних підставах зареєстрована у спірній квартирі, ніколи не втрачала до неї інтересу, а її відсутність викликана поважними причинами, суд першої інстанції дійшов правильного й обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано не було взято до уваги акт обстеження житлових та побутових умов проживання громадянина ОСОБА_5 від 16.09.2018 року, оскільки він не є належним та допустимим доказом, в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України, непроживання відповідача у належній позивачу квартирі з листопада 2016 року без поважних причин.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 березня 2019 року.

Суддя-доповідач: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

___________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Провадження № 22-ц/4820/342/19

Доповідач Пєнта І.В. Категорія № 46