Справа № 541/2501/18
Номер провадження 2/541/204/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 лютого 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Куцин В.М.,

за участю секретаря - Євдокимової Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади села ОСОБА_3 в особі Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області , третя особа - Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом та реєстрацію права власності на земельну ділянку

В с т а н о в и в:

02 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та одержання у приватну власність земельної ділянки на території села Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області площею 0,3000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:008:0402 на підставі рішення третьої сесії Великосорочинської сільської Ради народних депутатів двадцять другого скликання від 17 березня 1995 року Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок для догляду за жилим будинком та ведення особистого підсобного господарства, дач ОСОБА_7, розпочатої спадкодавцем ОСОБА_7, який помер 30 жовтня 2017 року, шляхом здійснення ОСОБА_1 всіх дій, пов'язаних з приватизацією земельної ділянки, в тому числі право на державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

Обґрунтовуючи позов послався на те, що 30 жовтня 2017 року помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_7.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина. Позивач, як спадкоємець за законом, прийняв спадщину у встановлений законом строк. 15.12.2017 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстровано спадкову справу № 216/2017 про що виданий відповідний витяг зі спадкового реєстру. Спадщину прийняли: син спадкодавця - ОСОБА_1 та дружина спадкодавця - ОСОБА_8.

До складу успадкованого майна увійшли житловий будинок по вул. Оболонська, 20-6 у селі Великі Сорочинці, земельна ділянка площею 0,2189 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельні ділянки площами 6,17 га та 1,39 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та автомобіль. Згідно договору про поділ спадкового майна від 06.06.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4, свідоцтва про право на спадщину на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на автомобіль видані позивачу, а свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, видані його матері ОСОБА_8 У зв'язку з раптовою смертю спадкодавця та відсутністю заповіту син і мати домовилися про раціональний спосіб поділу спадкового майна.

Разом з тим, відповідно до архівної довідки, виданої 24.07.2018 року відділом культури і архіву Миргородської РДА за № 07-16/92, рішенням третьої сесії Великосорочинської сільської Ради народних депутатів двадцять другого скликання від 17 березня 1995 року «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок для догляду за жилим будинком та ведення особистого підсобного господарства, дач» ОСОБА_7 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,30 га. Листом від 27.07.2018 року за № 815/02-20 виконавчий комітет Великосорочинської сільської ради підтвердив, що дане рішення не скасоване і зміни до нього не вносилися.

24 липня 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, але отримав відмову. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.07.2018 року № 323/02-31 причиною відмови вказано відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

Право власності на вищезазначену земельну ділянку у ОСОБА_7 мало виникнути з моменту отримання Державного акту на право власності на землю (згідно законодавства, яке діяло на момент прийняття рішення сільської ради), але він Державний акт за життя не отримав. Спадкодавець зайнявся питанням оформлення свого права на землю влітку 2017 року. Отримавши у Великосорочинській сільській раді викопіювання з плану землекористування з погодженням місця розташування належної йому земельної ділянки ОСОБА_7 замовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Технічна документація була виготовлена та у встановленому порядку погоджена із суміжними власниками та землекористувачами. За заявою спадкодавця у Державному земельному кадастрі 02.10.2017 року була зареєстрована земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3000 га кадастровий номер :01:008:0402.

У зв'язку з хворобою та передчасною смертю ОСОБА_7 не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, отже, не набув право власності на земельну ділянку. 20 серпня 2018 року

Позивач звернувся до Великосорочинської сільської ради із заявою про дозвіл на завершення процедури приватизації земельної ділянки на своє ім'я і отримання землі у власність та отримав відмову.

Померлий ОСОБА_7 розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте помер, не завершивши її на останньому етапі - реєстрація права власності.

Ухвалою судді від 19.11.2018 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі . Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.12.2018 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Представник позивача ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві .

Представник відповідача ОСОБА_2 громади села ОСОБА_3 в особі Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не зявився, направив заяву в якій просив справу розглядати у відсутність представника, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення (а.с.107).

Третя особа Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 110)

Третя особа ОСОБА_8 в судовому засіданні просила позовні вимоги ОСОБА_7 задовольнити.

Заслухавши представника позивача, третю особу ОСОБА_8В, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

30 жовтня 2017 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 360630 (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на майно : житловий будинок по вул. Оболонська, 20-6 у селі Великі Сорочинці, земельна ділянка площею 0,2189 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельні ділянки площами 6,17 га та 1,39 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та автомобіль марки ЗАЗ , модель ТЕ699Р, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно договору про поділ спадкового майна від 06.06.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4, свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площами 6,17 га та 1,39 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та автомобіль марки ЗАЗ , модель ТЕ699Р, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 видані ОСОБА_1 (а.с.20-25 )

Згідно договору про поділ спадкового майна від 06.06.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4, свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по вул. Оболонська, 20-6 у селі Великі Сорочинці, на земельну ділянку площею 0,2189 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, видані ОСОБА_8 (а.с. 16-19,24,25).

Разом з тим, відповідно до архівної довідки, виданої 24.07.2018 року відділом культури і архіву Миргородської РДА за № 07-16/92, рішенням третьої сесії Великосорочинської сільської Ради народних депутатів двадцять другого скликання від 17 березня 1995 року «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок для догляду за жилим будинком та ведення особистого підсобного господарства, дач» ОСОБА_7 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,30 га. Листом від 27.07.2018 року за № 815/02-20 виконавчий комітет Великосорочинської сільської ради підтвердив, що дане рішення не скасоване і зміни до нього не вносилися (а.с. 26,27).

Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 24.07.2018 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 30 жовтня 2017 року ОСОБА_7 за законом на земельну ділянку площею 0,30 га., що знаходиться на території с. В. Сорочинці відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с. 28).

20 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Великосорочинської сільської ради із заявою про дозвіл на завершення процедури приватизації земельної ділянки на своє ім'я і отримання землі у власність та отримав відмову (а.с. 34).

Згідно розяснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з положенням ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/13 ( п. 3.5) видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК).

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.»

Відповідно до вказаного роз'яснення визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», розяснено у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_7 набув право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали останньому включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, у звязку з визнанням позову відповідачем, вимогу позивача про визнання за ним права на завершення приватизації та одержання у приватну власність земельної ділянки на території села Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області площею 0,3000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:008:0402 на підставі рішення третьої сесії Великосорочинської сільської Ради народних депутатів двадцять другого скликання від 17 березня 1995 року Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок для догляду за жилим будинком та ведення особистого підсобного господарства, дач ОСОБА_7, розпочатої спадкодавцем ОСОБА_7, який помер 30 жовтня 2017 року, шляхом здійснення ОСОБА_1 всіх дій, пов'язаних з приватизацією земельної ділянки, в тому числі право на державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку необхідно задовольнити.

В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1225, 1261, 1268, 1277 ЦК України , ст. ст. 5,10, 12, 13, 263, 264, 265, 266, 268, 273,354 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю .

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та одержання у приватну власність земельної ділянки на території села Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області площею 0,3000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:008:0402 на підставі рішення третьої сесії Великосорочинської сільської Ради народних депутатів двадцять другого скликання від 17 березня 1995 року Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок для догляду за жилим будинком та ведення особистого підсобного господарства, дач ОСОБА_7, розпочатої спадкодавцем ОСОБА_7, який помер 30 жовтня 2017 року, шляхом здійснення ОСОБА_1 всіх дій, пов'язаних з приватизацією земельної ділянки, в тому числі право на державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складено 04.03.2019 року.

Суддя: ОСОБА_10