БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/21/19
Справа № 356/475/18
Р І Ш Е Н Н Я(заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2019 Березанський міський суд Київської області

в складі головуючого судді Голік Г.К.

з участю секретаря Бейгул Л.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березань цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання особи такою ,що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

16.08.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вище вказаним позовом ,посилаючись при цьому на те,що вона є співвласником ? частини квартири АДРЕСА_1,що підтверджується свідоцтвом про право власності,виданим виконавчим комітетом Березанської міської ради Київської області від 21.07.2000 року.

23.02.2007 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_4 свою ? частину квартири АДРЕСА_1,що доводиться копією нотаріально посвідченого договору дарування.Внаслідок вчиненого правочину ОСОБА_4 став співвласником ? частини зазначеної квартири.

Ще одним співвласником ? частини квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, який є відповідачем і зареєстрований у квартирі.

В 2008 році її син ОСОБА_3 поїхав на заробітки в Російську Федерацію,там він декілька разів змінював адресу і його точне місцезнаходження їй невідоме. Хоча він і залишився співвласником квартири , всі витрати по її утриманню несе вона та її син ОСОБА_4,а для оформлення субсидії недостатньо акта депутата про відсутність члена сім'ї. Просить визнати ОСОБА_3, таким ,що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 з 01.09.2017 року.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 07.09.2018 року позовну залишено без руху.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 18.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 30.11.2018 року призначено судове засідання.

Позивач,представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Київській області, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.20). Судові повістки направлялися на зареєстровану адресу місця проживання відповідача, як з'ясовано в судовому засіданні ,повістки отримувала позивач. Разом з тим відповідач викликався через сайт судової влади 07.12.2018,18.12.2018.

Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до вимог ст. 128,131 ЦПК України.

Відповідач, належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності, зважаючи на те, що в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути заочно справу без відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення учасників розгляду справи,свідків ,дослідивши письмові матеріали справи,суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими ,що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок(частину будинку),квартиру,користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21 липня 2000 року,виданого виконавчим комітетом Березанської міської ради народних депутатів ,квартира ,що знаходиться за адресою АДРЕСА_1,належить на праві спільної сумісної власності громадянам: ОСОБА_2,ОСОБА_5,ОСОБА_4,ОСОБА_3.(а.с.4)

Відповідно до договору дарування від 23 лютого 2007 року ОСОБА_5 передав ? частину квартири ,яка розташована в АДРЕСА_1 у власність безоплатно обдарованому ОСОБА_4.(а.с.22).

Установлено ,що квартира яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, є спільною сумісною власністю, отже відповідач є співвласником вказаної квартири.

Свідок ОСОБА_6 суду показала,що вона проживає по сусідству з позивачем ОСОБА_2 ЇЇ сина ОСОБА_3 бачила ,як він ходив до школи, після закінчення школи не бачила, десять або більше років.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що син сусідки ОСОБА_3 близько десяти років тому поїхав на заробітки і з того часу в квартирі не проживає,і не появляється.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Березанської міської ради від 08.08.2018 року в квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані особи: ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4.(а.с.9).

Згідно акту обстеження житлово -побутових умов №1120 від 29.08.2017 року депутатом Березанської міської ради ,зі слів сусідів ОСОБА_3 не проживає за адресою:АДРЕСА_1 близько декількох років.(а.с.11).

Згідно акту обстеження житлово -побутових умов №830 від 08.08.2018 року депутатом Березанської міської ради ,зі слів сусідів ОСОБА_3 не проживає за адресою:АДРЕСА_1 близько декількох років.(а.с.12).

Із показів свідків, актів обстеження житлово-побутових умов у судовому засіданні встановлено ,що ОСОБА_3 тривалий час(близько десяти років) не проживає за адресою:АДРЕСА_1.

Частиною першою,другою статті 319 ЦК України,передбачено ,що власник володіє,користується,розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку,встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості,крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Статтею 346 ЦК України,врегульовані підстави припинення права власності, а саме:відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам"яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності,інших об'єктів нерухомого майна,що на них розміщені,з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону;звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника;реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Зважаючи на вище викладене суд дійшов до висновку,що незважаючи на те,що відповідач тривалий час не проживає в квартирі АДРЕСА_1,але він не втратив право власності на вказану квартиру, в силу вимог статей 319,321 ЦК України,відсутні правові підстави для задоволення позову про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщення,оскільки положення статті 405 ЦК України не розповсюджуються на спірні правовідносини.

На основі викладеного, керуючись 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ,280-282 ЦПК України України, ст.ст.316,317,318,319,321 ЦК ,суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2,зареєстрована : АДРЕСА_1,ІПН НОМЕР_1,до ОСОБА_3,зареєстрований : АДРЕСА_1, третя особа ОСОБА_4, зареєстрований: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системиапеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Київський апеляційний суд через Березанський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення буде складено 17 .01.2019 року.

Суддя Г. К. Голік