У х в а л а

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 205/8482/15-ц

провадження № 61-26857св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року у складі судді Федченко В. М. та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2017 року у складі суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,

учасники справи:

позивач - приватна фірма «Нік Ан»,

відповідач - ОСОБА_1,

третя особа - приватне підприємство «Справедливість 2015»,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року приватна фірма «Нік Ан» (далі - ПФ «Нік Ан») звернулася до судуз позовом до ОСОБА_1 про витребування майна,в якому просила: витребувати від ОСОБА_1 автомобільну стоянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; припинити право власності ОСОБА_1 на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ПФ «Нік Ан» право власності на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що невстановлені особи із застосуванням процедури прилюдних торгів без відома власника стоянки 22 вересня 2014 року здійснили відчуження товариству з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» (далі - ТОВ «Пеле Груп») автомобільної стоянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У подальшому, з Інформаційної довідки № 48420202 від 26 листопада 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з'ясувалося, що власником автомобільної стоянки значиться ОСОБА_1, який набув право власності на спірну автостоянку відповідно до свідоцтва НОМЕР_1, що було видано на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 30 жовтня 2015 року і протоколу про проведення аукціону, складеного Правобережною товарною біржою 29 жовтня 2015 року. Перехід права власності на спірну автомобільну стоянку спочатку до ТОВ «Пеле Груп», а потім до ОСОБА_1 відбувся з порушенням вимог чинного законодавства та внаслідок злочинних дій невстановлених осіб. Посилаючись на те, спірне майно вибуло з володіння ПФ «Нік Ан» поза її волею, позивач просив задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року позов задоволено. Витребувано від ОСОБА_1 на користь ПФ «Нік Ан» автомобільну стоянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Припинено право власності ОСОБА_1 на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за ПФ «Нік Ан» право власності на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що ПФ «НікАн» звернулася за захистом свого права власності на спірну автомобільну стоянку до господарського суду Дніпропетровської області, який своїм рішенням від 07 вересня 2015 року у справі № 904/5912/15 визнав недійсним протокол від 03 червня 2014 року № 0834509-1 щодо проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить боржнику - ПФ «НікАн», складеного філією 04 ПП «Нива-В. Ш.»; визнав недійсним акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) із реалізації арештованого майна від 09 червня 2014 року № 36548/16, виданий Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції; визнав недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 22 вересня 2014 року за реєстровим номером 779, видане ТОВ «Пеле Груп» приватним нотаріусом Павловською Г. О. Судом в господарській справі встановлено, що виконавчих документів, де боржником виступає ПФ «НікАн» на виконання Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не надходило, тому реалізація об'єктів нерухомого майна, які належать ПФ «НікАн» не здійснювалось, заявок на проведення прилюдних торгів, актів про проведення прилюдних (аукціону) з реалізації арештованого майна Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не видавав. У подальшому Державний реєстратор в особі приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 20 листопада 2015 року видала ОСОБА_1 свідоцтво НОМЕР_1 на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 30 жовтня 2015 року і протоколу про проведення аукціону, складеного Правобережною товарною біржою 29 жовтня 2015 року. Оскільки суд господарської юрисдикції визнав недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане ТОВ «Пеле Груп», подальше відчуження спірного майна вказаним товариством відповідачу здійснено особою, яка не мала на це права. Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Таким чином, право позивача є порушеним і тому підлягає захисту. Тому суд задовольняє заявлені позовні вимоги, витребовує у відповідача спірну автомобільну стоянку, припиняє його право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна та визнає за позивачем право власності на спірну автомобільну стоянку.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року в частині задоволення позовних вимог щодо припинення права власності ОСОБА_1 на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та визнання за ПФ «Нік Ан» права власності на вказану автомобільну стоянку скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. У іншій частині рішення залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у ПФ «Нік Ан» як власника не було волі на передачу права володіння спірною автомобільною стоянкою ТОВ «Пеле Груп». Разом з тим, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо припинення права власності ОСОБА_1 на автомобільну стоянку та визнання за ПФ «Нік Ан» право власності на неї підлягає скасуванню із ухваленням у вказаній частині рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Позивач в частині вимог щодо припинення права власності ОСОБА_1 на автомобільну стоянку обрав невірний спосіб захисту своїх порушених прав, у відповідності до вимог статті 16 ЦК України. Його порушене право захищено у спосіб, визначений статтею 388 ЦК України, оскільки позивач не був стороною спірних правочинів, а є власником майна, яке вибуло з його володіння поза його волею. Оскільки, спірне майно вибуло з володіння власника не з його волі, відповідач є добросовісним набувачем, однак права власності на таке майно не набуває. А тому, зазначені вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Враховуючи зазначене також відсутні правові підстави щодо задоволення позовних вимог і в частині фактично повторного визнання за позивачем права власності на спірне майно, оскільки зазначена особа ніколи не була позбавлена права власності відносно автомобільної стоянки. У судових дебатах представник відповідача-апелянта у справі просила провадження у справі закрити, рішення скасувати з підстав непідвідомчості даної справи цивільній юрисдикції. Клопотання не підлягає задоволенню, оскільки справа підсудна саме суду цивільної юрисдикції. Судом дійсно встановлено, відповідач ОСОБА_1 приймав участь у торгах як фізична особа - підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 27 липня 2005 року та на теперішній час згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних і фізичних осіб його підприємницька діяльність не припинена. Однак, спірне майно було зареєстровано за ОСОБА_1 на праві приватної власності як за фізичною особою, що підтверджено свідоцтвом від 20 листопада 2015 року. Крім того, це питання вирішувалось у суді господарської інстанції та ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року вирішено шляхом припинення провадження у справі у зв'язку з тим, що належним відповідачем у ній має бути ОСОБА_1 - особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, оскільки не є суб'єктом господарювання.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду та закрити провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 придбав автомобільну стоянку для здійснення підприємницької діяльності, проте судами не закрито провадження у справі.Приймаючи позовну заяву, суд стягнув із позивача судовий збір не у повному обсязі. Частина друга статті 388 ЦК України містить заборону витребування майна у добросовісного набувача, якщо це майно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто з дотриманням закону при виконанні судових рішень. Він придбав автомобільну стоянку з аукціону у процесі виконання судового рішення, результати аукціону позивачем не оспорені. Крім того, суд не вирішив питання про відшкодування йому як добросовісному набувачу витрат на придбання майна. Він придбав майно у ТОВ «Пеле груп», яке перебуває у процесі банкрутства, що унеможливлює повернення йому коштів, сплачених за придбання цього майна. Крім того, витребувати майно за статтею 388 ЦК України може власник, проте постановою Вищого господарського суду України від 26 березня 2014 року встановлено, що ПФ «Нік Ан» не набуло права власності на спірний об'єкт нерухомості. В судовому порядку оскаржується також рішення виконавчого комітету № 505 від 18 квітня 1996 року та видане на його підставі свідоцтво про право власності ПФ «Нік Ан» на спірне майно. Таким чином, правомірність набуття ПФ «Нік Ан» права власності на автомобільну стоянку не є доведеною.

(2) Позиція позивача

У запереченні на касаційну скаргу ПФ «Нік Ан» зазначає, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року визнано недійсними результати аукціону з продажу автомобільної стоянки, за якими спірне майно придбав ОСОБА_1, визнано недійсним видане йому свідоцтво про право власності на стоянку, виключено її із ліквідаційної маси ТОВ «Пеле груп». Сам по собі факт набуття ОСОБА_1 права власності на спірне майно за своїм характером не є підприємницькою діяльністю, тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем, оскільки придбав майно в період дії заборони на його відчуження. Крім того, договір купівлі-продажу придбаного ним майна від 29 жовтня 2015 року нотаріально не посвідчений.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Враховуючи те, що учасник справи оскаржує судові рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, дану справу слід передати на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за позовом приватної фірми «Нік Ан» до ОСОБА_1, третя особа - приватне підприємство «Справедливість 2015», про витребування майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року у складі судді Федченко В. М. та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2017 року у складі суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик