Номер провадження 2/754/908/19
Справа №754/9136/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2019 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ

ПАТ «Ідея Банк» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Свої вимоги мотивує тим, що 26 липня 2010 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 910.71944 згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 139 123,29 грн. на купівлю транспортного засобу «Мітцубісі» 2009 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, реєстраційний НОМЕР_4, який належить відповідачу на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Строк користування кредитними коштами за кредитним договором - до 25.07.2017 р.

Частина коштів була перерахована на купівлю вищезазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу, що підтверджується меморіальними ордерами.

Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п. 1 кредитного договору було надано відповідачу в користування зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 25,99% та сплатою всіх інших обов'язкових платежів по договору. Станом на дату подання позовної заяви відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки.

Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 30.06.2016 року становить 79 882,07 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку НОМЕР_5 та розрахунком заборгованості станом на 30.06.2016 р.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов Кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між відповідачем та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу «Мітцубісі» 2009 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Договором застави передбачено право Заставодержателя:

-Перевіряти в будь-який час документально і фактично наявність транспортного засобу, його стан, а відповідач зобов'язаний надавати в будь-який час необмежені можливості для здійснення позивачем своїх прав;

-Вилучати автомобіль, знімати державні номерні знаки, ставити автомобіль на зберігання на свій майданчик до погашення заборгованості;

-Звернути стягнення на транспортний засіб, що є предметом застави шляхом продажу третій особі від імені заставодавця в порядку положень Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію їх обтяжень» та інші права.

На підставі договору застави, укладеного з відповідачем, обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Згідно з договором застави, укладеним з відповідачем, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.

У зв'язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача протягом тривалого часу, на підставі невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором кредиту, а також на підставі того, що відповідач уникає контакту з позивачем, не відповідає на телефонні дзвінки, переховується, за вказаною в кредитному договорі та договорі застави адресою не перебуває, предмет застави для огляду не надає, у позивача є стійкі побоювання щодо неповернення грошових коштів відповідачем та незаконного відчуження останнім автомобіля, що знаходиться в заставі позивача.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач в судове засіданні не зяивлась, про розгляд справи повідомлялась судом, відповідно до вимог ЦПК України.

За даних обставин, суд вважав за можливе розглянути справи за відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що 26 липня 2010 року між поивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 910.71944, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 139 123,29 грн. на купівлю транспортного засобу «Мітцубісі» 2009 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, реєстраційний №АА3416СН, який належить відповідачу на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Строк користування кредитними коштами за кредитним договором - до 25.07.2017 р.

Частина коштів була перерахована на купівлю вищезазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу, що підтверджується меморіальними ордерами.

Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п. 1 кредитного договору було надано відповідачу в користування зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 25,99% та сплатою всіх інших обов'язкових платежів по договору. Станом на дату подання позовної заяви відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки.

Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 30.06.2016 року становить 79 882,07 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку НОМЕР_5 та розрахунком заборгованості станом на 30.06.2016 р.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов Кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між відповідачем та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу «Мітцубісі» 2009 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Договором застави передбачено право Заставодержателя:

-Перевіряти в будь-який час документально і фактично наявність транспортного засобу, його стан, а відповідач зобов'язаний надавати в будь-який час необмежені можливості для здійснення позивачем своїх прав;

-Вилучати автомобіль, знімати державні номерні знаки, ставити автомобіль на зберігання на свій майданчик до погашення заборгованості;

-Звернути стягнення на транспортний засіб, що є предметом застави шляхом продажу третій особі від імені заставодавця в порядку положень Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію їх обтяжень» та інші права.

На підставі договору застави, укладеного з відповідачем, обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Згідно з договором застави, укладеним з відповідачем, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.

Як вбачається з інформації з бази даних Єдиного державного реєстру МВС, станом на 25.04.2017 р. власником транспортного засобу, марки «Мітцубісі», 2009 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, реєстраційний НОМЕР_4, є ОСОБА_1

Відповідно до п. 1 параграфу 5 договору застави транспортного засобу заставодержатель, зокрема, має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором та/або договором застави. А п. 2 параграфу 5 передбачає, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмету застави заставодержатель має право задовільнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойку, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про заставу» визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 цього Закону, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може грунтуватися на припущеннях.

Представником позивача не доведено законність підвищення відсоткової ставки по вищевказаному кредитному договору та відсутній висновок оцінки вартості транспортного засобу - марки «Мітцубісі», 2009 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, реєстраційний №АА3416СН.

Положеннями ст. ст. 42, 92 Конституції України визначено, що громадянам України гарантовано, що держава захищає права споживачів, здійснюючи контроль за якістю і безпечністю усіх видів послуг та встановлюючи законами України засади створення та функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Враховуючи те, що споживач фінансових послуг фактично є слабким суб'єктом економічних відносин, держава забезпечує його захист, а також рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження принципу свободи цивільного договору.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості ст. ст. 24, 129.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необгрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено ст. ст. 76-79 та 81 ЦПК України

У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати у справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», ст. ст. 11, 509, 526, 543, 553, 554, 572, 589, 590, 627, 611 ЦК України, 4, 5, 12, 13, 76-79, 81, 141, 263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», , місцезнаходження м. Львів, вул. Валова, 11.

Відповідач - ОСОБА_1, РНОКПП - НОМЕР_2, місце проживання - АДРЕСА_1.

Суддя