Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності на праві приватної власності частини житлового будинку та визнання права власності на частини житлового будинку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 і після його смерті відкрилася спадщина на 78/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вимоги позову обгрунтовані тим, що у липні 1989 року відповідач, який є її братом, згідно нотаріально договору купівлі-продажу від 06.07.1989 року придбав 24/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 житловою площею 23,4 кв. м, яка належить йому на праві приватної власності. Оскільки розміри прилеглої земельної ділянки, до частини будинку дозволяли проводити будівництво, їхня мати ОСОБА_3 звернулася до сина ОСОБА_2 із проханням провести прибудову житлового приміщення до належних йому 23,4 кв. м. житлового будинку за вказаною адресою за умови, що грошові кошти на будівництво будуть надаватися їхніми матір`ю ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_4 , а після здачі в експлуатацію дана житлова прибудова буде власністю їхньої матері ОСОБА_3 . На дану пропозицію відповідач погодився і з цього приводу було складено розписку від 07.10.1989 року. У період з 1990 по 1993 роки відповідач за грошові кошти їхніх батьків виготовив всю необхідну технічну документацію та провів прибудову житлового приміщення площею 83,9 кв. м до 23,4 кв. м житлового будинку та здав в експлуатацію, після чого отримав свідоцтво про право особистої власності № НОМЕР_1 , від 27.09.1996 року, видане виконкомом Богунської районної ради міста Житомира. Фактично дана прибудова житлового приміщення площею 83,9 кв. м по АДРЕСА_1 була власністю їхньої матері ОСОБА_3 , але переоформити на себе дану частину будинку вона не встигла, так як бракувало коштів на переоформлення.

Позивач також вказала, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, яка прийняла спадщину внаслідок проживання зі спадкоємцем понад п`ять років за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач не визнає частину прибудови площею 83,9 кв. м по АДРЕСА_1 спадщиною, яка відкрилася після смерті їхньої матері.

Тому позивач просить встановити факт належності ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності 83,9 кв. м, що складає 78/100 частини житлового будинку загальною площею 107,5 кв. м житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді 83,9 кв. м, що складає 78/100 частини житлового будинку загальною площею 107,5 кв. м житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Поштовим зв`язком позивач направила до суду заяву, в якій просить проводити судове засідання в її відсутності.

Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав та підтвердив обставини, викладені в позовній заяві на обґрунтування вимог позову. А також пояснив, що після смерті матері не зверталися до нотаріуса із заявами щодо прийняття спадщини і спадкова справа нотаріусом не відкривалася. Ніяких правочинів стосовно житлового будинку АДРЕСА_1 між ним та його матір`ю нотаріусом не посвідчувалося. Після смерті матері весь будинок знаходиться у його власності.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача та відповідача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23.08.2017 року, виданого Дніпровським районним у місті Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві, та копією свідоцтва про народження позивача, копією свідоцтва про укладення шлюбу між нею та ОСОБА_5 , а також копією свідоцтва про народження відповідача (а.с. 16-18, 20). Отже, сторони є спадкоємцями за законом після смерті їхньої матері ОСОБА_3 , враховуючи відсутність відомостей щодо складення нею заповіту.

Житловий будинок АДРЕСА_1 на момент відкриття спадщини належав відповідачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок від 27.09.1996 року, виданого виконавчим комітетом Богунської районної ради народних депутатів (а.с. 25). Як зазначено у свідоцтві, підставою видачі свідоцтва було рішення виконавчого комітету Богунської районної ради народних депутатів від 18.08.1996 року № 156 взамін договору купівлі-продажу від 06.06.1989 року.

Зі змісту письмової розписки від 07.10.1989 року від імені відповідача (а.с. 26) слідує, що він дав згоду та зобов`язався за кошти батьків здійснити прибудову площею 80,00 кв. м до належних йому на праві власності 24/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , а також зобов`язався ввести прибудову в експлуатацію та передати прибудову їхній матері ОСОБА_3 для її володіння.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що визначено ст. 1218 ЦК України.

Отже, об`єктами спадщини є права та обов`язки, в тому числі об`єкти цивільних прав, які належали особі на час смерті, право власності або права за договором.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Із досліджених судом доказів та встановлених обставин суд дійшов до висновку, що на момент відкриття спадщини78/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 не належало спадкоємцю на праві приватної власності, а натомість знаходилося у власності відповідача, у зв`язку з чим спірна частина цього нерухомого майна не входила до складу спадщини, яка відкрилася після смерті матері сторін ОСОБА_3 . При цьому суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що прибудова житлового приміщення площею 83,9 кв. м по АДРЕСА_1 була власністю їхньої матері згідно домовленостей між нею та відповідачем, про що вказано в розписці від 07.10.1989 року, з огляду на те, що в силу ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно, його виникнення, перехід і припинення підлягає державній реєстрації, чого в даному випадку дотримано не було, так як право власності на це майно за спадкодавцем зареєстроване не було, як і не було укладено нотаріально посвідчених правочинів відносно нього між нею та відповідачем.

Заявлена позивачем вимога щодо встановлення факту належності спадкодавцю на праві приватної власності частини житлового будинкусуперечить роз`ясненням п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», оскільки у матері сторін ОСОБА_3 не було правовстановлюючого документу на 78/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Окрім того, не знайшли свого підтвердження посилання у позовній заяві на те, що позивач прийняла спадщину в силу вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до упоавноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних справовідносин).

Також позивачем не було враховано положення ст. 1297 ЦК України щодо оформлення права на спадщину, так як вона не зверталася до нотаріуса за одержанням свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно і нотаріусом не було відмовлено їй у видачі такого свідоцтва.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За наведених обставин суд не приймає визнання позову відповідачем з урахуванням того, що таке визнання суперечить закону, і суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки вимоги позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не ґрунтуються на положеннях закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 328, 334, 1216, 1218, 1258, 1261, 1268, 1269, 1297 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 141, 206, 211, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності на праві приватної власності частини житлового будинку та визнання права власності на частини житлового будинку в порядку спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складено 29.11.2019 року.

Суддя Л.М. Семенцова