Справа № 754/2796/19
У Х В А Л А

іменем України

26 лютого 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла вище зазначена позовна заява.

Вказана заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 4, 5 ст. 177 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додано доказів на підтвердження вартості майна, право власності на яке просить визнати позивач; не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в повному обсязі.

У відповідності до Закону України «Про судовий збір» станом на 01.01.2019 р. за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу (768, 4 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу (9 605 грн.).

Вбачається, що ціна позову, визначена позивачем, складає 1 600 000 грн., при цьому сплачено судовий збір в розмірі 5 763 грн., що не є 1 % від ціни позову.

Отже, сплаті підлягає судовий збір в розмірі 9 605 грн., а отже є необхідність в наданні позивачем доказів доплати судового збору в розмірі 3 842 грн. (9605 - 5 763).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вказане, позивачу необхідно усунути недоліки заяви шляхом виконання п. 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 4, 5 ст. 177 ЦПК України.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна - залишити без руху, надавши строк на усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 26.02.2019 р.

Суддя О.Б. Саламон