ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/1286/13-ц
номер провадження 4-с/695/4/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 щодо винесення 21.09.2018 року постанови по виконавчому провадженні №38005230,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця від 21.09.2018 року, якою державний виконавець Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 притягнула скаржника до адміністративної відповідальності за неналежну сплату аліментів та наклала на скаржника штраф у розмірі 20% від суми заборгованості, що складає 5566,27 грн.

Із вказаною постановою скаржник не погоджується та вважає її неправомірною наполягаючи на тому, що сума заборгованості по сплаті аліментів виникла в наслідок винних дій виконавчої служби, яка не взяла до уваги інше рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, про зменшення розміру сплачуваних аліментів. Більше того, державний виконавець достеменно знала про наявність ще одного судового рішення, відповідно до якого була розстрочена сплата суми заборгованості по аліментах на дванадцять місяців, однак вказані обставини державним виконавцем до уваги взяті не були та 21.09.2018 року по даному виконавчому провадженні була винесена вказана оскаржувана постанова, яку скаржник вважає протиправною, адже були відсутні підстави для накладення на скаржника указаного штрафу.

У судове засідання скаржник не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку встановленому чинним законодавством.

Державний виконавець Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась із невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у порядку визначеному чинним законодавством.

Стягувач в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку визначеному чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали справи суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності сторін, оскільки матеріали справи містять достатні данні, що свідчать про правовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення скарги у звязку із наступним.

Судом встановлено, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.05.2013 року по справі №695/1286/13-ц із скаржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання їх спільної дочки ОСОБА_4 було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У подальшому скаржник звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів та рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 14 червня 2018 року, яке набрало законної сили 16.07.2018 року, судом вказану позовну заяву до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про зміну порядку та зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, визначену в частці від заробітку - задоволено. При цьому судом було вирішено стягувати із скаржника на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 аліментів в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення останньою повноліття. А виконавчий лист, виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області на підставі рішення Золотоніського міськрайсуду від 07.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, повернуто на адресу суду.

Також рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 серпня 2018 року по справі №695/988/18, яке набрало законної сили 20.09.2018 року, був частково задоволений позов ОСОБА_1 про розстрочку зі сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини та розстрочено сплату заборгованості зі сплати аліментів, що утворилася у ОСОБА_1, перед ОСОБА_3 станом на квітень 2018 року на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, на дванадцять місяців, призначивши до сплати на користь ОСОБА_3 заборгованості по 2223 (дві тисячі двісті двадцять три) гривні 75 коп., щомісячно протягом 12 місяців з моменту ухвалення рішення.

При цьому, ухвалюючи рішення від 13 серпня 2018 року по справі №695/988/18, суд однією з підстав для зменшення розміру заборгованості зі сплати аліментів визнав порушення, які були допущені Державною виконавчою службою при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку, що мав сплачувати ОСОБА_1, що спричинило виникнення заборгованості.

Таким чином судом встановлено, що заборгованість скаржника виникла у тому числі і з вини виконавчої служби, яка не взяла до уваги відповідне рішення суду, яке набрало законної сили, про зменшення розміру аліментів та продовжувала нараховувати аліменти у розмірі визначеному попереднім рішенням суду.

Вказана обставина, на підставі ч. 2 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» таким документом, крім інших, є виконавчий лист, виданий судом на підставі судового рішення.

З аналізу норм чинного законодавства України вбачається, що державному виконавцеві надано ряд прав та повноважень, які спрямовані на забезпечення належного та повного здійснення виконавчого провадження та забезпечення примусового виконання рішення суду в тому числі і у випадках ухилення боржника від виконання свого зобовязання.

При розгляді вказаної справи суд бере до уваги, що державний виконавець не надав суду жодних пояснень, а також доказів правомірності своїх дій, проведення належного нарахування суми заборгованості, її перерахунок, тощо, хоча належним чином був повідомлений про суть скарги та доводи скаржника.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи зазначене суд констатує, що докази правомірності дій державного виконавця в матеріалах справи відсутні.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України, і передбачає, зокрема, обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи..

Приписами ч. 2 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Нормами ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу на дії державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник був повідомлений про винесення державним виконавцем оспорюваної постанови засобами поштового звязку, та отримав вказану постанову поштою 06.10.2018 року, а тому, відповідно, не мав можливості скористатися своїм правом на захист своїх прав судом раніше. За таких обставин судом вбачається наявність достатніх підстав для поновлення строку на сокарження вказаної вище постанови.

Таким чином суд, встановивши, що на підставі рішень суду було зменшено розмір сплати аліментів на користь ОСОБА_3 та при цьому виконавчий лист, виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області на підставі рішення Золотоніського міськрайсуду від 07.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, повернуто на адресу суду, а до Державної виконавчої служби ГУТУ юстиції у Черкаській області подано новий виконавчий лист, а також було розстрочено сплату суми нарахованої заборгованості по аліментах, яка виникла в тому числі із винних дій державного виконавця, приходить до обґрунтованого висновку, що державний виконавець вказані обставини до уваги не взяв та неправомірно виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не врахувавши вказані вище рішення суду.

З огляду на вищенаведене, враховуючи принцип обовязковості виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що закріплено ст. 18 ЦПК України, суд приходить до висновку, щодо необхідності винесення рішення про задоволення вказаної скарги у повному обсязі.

Керуючись ст.,ст.447-453 Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 щодо винесення 21.09.2018 року постанови по виконавчому провадженні №38005230 задовольнити.

Поновити строк на оскарження постанови державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГУТУ юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 від 21 вересня 2018 року.

Скасувати,як незаконну постанову державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГУТУ юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 від 21 вересня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 20% від суми заборгованості 27831,38грн., що складає 5566,27грн. , винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №2-695-716 , виданого 07.05.2013 року Золотоніським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.04.2013 року ( виконавче провадження №38005230).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Середа Л.В.