Справа № 457/787/19 Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В.Т.
Провадження № 22-ц/811/2498/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Львів

Справа № 457/787/19

Провадження № 22-ц/811/2498/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 18 липня 2019 року у складі судді Грицьків В.Т.

у справі

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою заяву повернуто ОСОБА_1 .

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

В апеляційній скарзі зазначає, що земельна ділянка несільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: :01:014:0106; площею: 0,0720га межує із земельною ділянкою якою позивач володіє, а також із фізичним кордоном у вигляді бетонних конструкцій незавершеного будівництва житлово-готельного комплексу, в якому позивач є один із інвесторів. Відповідно до діючого генерального плану м. Трускавець, ділянка яка виставлена на продаж, разом з ділянкою якою володіє позивач є частиною загального проекту житлово-готельного комплексу, а тому її відокремлення і приватизація шляхом продажу, а також дії майбутнього відповідача (Трускавецької міської ради) пов`язані з цією земельною ділянкою і направлені на її відчуження зачіпають інтереси позивача як землевласника та як інвестора житлового-готельного комплексу частина якого, згідно до проектної документації, повинна розташовуватися саме на земельній ділянці виставленій на продаж.

Позивач довідався, що дана ділянка виставлена на продаж. Проведенню земельних торгів передували рішення та дії Трускавецької міської ради та її посадових осіб відносно земельної ділянки.

На думку позивача продаж земельної ділянки з умовою безпосереднього укладення договору купівлі-продажу в день проведення торгів, за відсутності забезпечення позову може суттєво утруднити виконання рішення суду якщо воно буде прийняте на його користь та захист його прав в цілому та може призвести до втрати вже витрачених на цю інвестицію коштів.

Позивач зазначає, що скасування рішень суб`єкта владних повноважень відповідача пов`язано саме з наявністю його майнових прав та інтересів у зв`язку з тим, що спірна земельна ділянка є складовою частиною житлового-готельного комплексу, яка оформлялася та надавалася в користування у межах єдиного житлового-готельного комплексу та як частина цього об`єкту, який в свою чергу є частиною діючої містобудівної документації. Продаж цієї ділянки фактично у незаконний спосіб скасовує затверджену та діючу містобудівну документацію та унеможливлює реалізацію проекту в якому позивач є інвестором. Тому рішення та дії відповідача беззаперечно торкаються позивача майнових інтересів.

Посилається позивач на п. 10 ч.1 ст. 16 ЦПК України та зазначає, що визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб як спосіб захисту передбачено положення діючого цивільного законодавства.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Позивач наголошує, що рішеннями відповідача було порушено саме його приватні майнові права як інвестора та землекористувача, а тому вважає його заяву про забезпечення позову повинен розглядати суд саме цивільної юрисдикції.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти рішення про прийняття заяви про забезпечення позову до розгляду як такої, що відповідає предметній юрисдикції Трускавецького міського суду.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Повертаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказана заява належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з заявою про забезпечення позову до його подання, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Трускавецькій міській раді Львівської області та будь-яким іншим виконавцям, організовувати та проводити земельні торги у формі аукціону, які призначено на 24 липня 2019 року стосовно земельної ділянки несільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (в межах населеного пункту), вулиця Воробкевича; кадастровий номер: :01:014:0106; площа: 0,0720га; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; вид використання земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; організатор земельних торгів: Трускавецька міська рада Львівської області; виконавець земельних торгів: ПП «Фірма «СОМГІЗ», 79012, м.Львів, вул.Сахарова,46, до розгляду судового позову до Трускавецької міської ради Львівської області стосовно скасування рішень від 20 грудня 2017 р. №775, від 28 лютого 2019 р. №1228 від 16 травня 2019 року №1296 та набрання ним законної сили, заборонити Трускавецькій міській раді Львівської області та її виконавчим органам вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення пов`язані з розпорядженням (користуванням, володінням), у тому числі продажем будь-якого права/прав на земельних торгах (аукціонах), земельною ділянкою, що має кадастровий номер :01:014:0106 (площа: 0,0720га, розташування - вул. АДРЕСА_2 Воробкевича, м.Трускавець), а також надання (затвердження) дозвільних документів будь-яким особам на виготовлення будь-якої землевпорядної документації відносно зазначеної земельної ділянки кадастровий номер :01:014:0106 (площа: 0,0720га).

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції помилково визнав неподаною та повернув заяву замість того щоб відмовити у відкритті провадження.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції також в частині визначення підсудності вказаної справи.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства у зв`язку з тим, що заява про забезпечення позову пов`язана з необхідністю захисту прав заявника, порушених діями суб`єкта владних повноважень.

Неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Обгрунтовуючи необхідність забезпечення позову до його подання, ОСОБА_1 зазначав, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:014:0106 площею 0,0720 га є частиною проекту житлово-готельного комплексу. Рішення по вибору та включенню цієї земельної ділянки в перелік об`єктів, що підлягають продажу на земельних торгах, зміні цільового призначення, остаточного рішення щодо продажу земельної ділянки, дії які їх супроводжували не відповідають вимогам закону та порушують права позивача як суміжного землевласника і інвестора об`єкту нерухомого майна, який згідно діючої містобудівної документації, включає у свій склад і земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0106 площею 0, 0720 га виставлену на продаж. Рішенням Трускавецької міської ради № 92 від 28.12.2006 р. «Про внесення доповнення п.2.11 рішення Трускавецького міської ради № 40 від 14.09.2006 року щодо погодження місця розташування та дозвіл на виготовлення проектів відведення земельних ділянок» погоджено відведення саме цієї спірної земельної ділянки для влаштування місць паркування автомобілів для житлово-готельного комплексу.

Таким чином, між сторонами виник спір про право.

Відповідно до висновку в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 826/13628/16, у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки, а також правомірності надання іншій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції прийшов до помилкового та передчасного висновку щодо віднесення вказаної справи до адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з ст.. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 18 липня 2019 року слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 18 липня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 07.11.2019 року.

Головуючий

Судді