Справа № 278/899/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Зубчук І.В., за участю секретаря судового засідання Талавєр Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що є спадкоємцем свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказав, що за життя його батьку було подаровано земельну ділянку площею 0,38 га, цільове призначення якої: 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,13 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 . Однак, у виготовленому на підставі договору дарування державному акті зазначено цільове призначення земельної ділянки площею 0,38 га - для ведення особистого підсобного господарства. Позивач вказав, що через невідповідність зазначеного в державному акті цільового призначення земельної ділянки він позбавлений можливості оформити свої спадкові права.

У зв`язку з наведеним позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,38 га, цільове призначення: 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,13 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 .

У судове засідання з`явився позивач, який підтримав свої вимоги.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову (а.с. 61).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).

Рішенням Виконавчого комітету Пісківської сільської ради народних депутатів Житомирського району Житомирської області від 17 березня 1994 року гр. ОСОБА_3 було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,27 з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 66).

Рішенням Виконавчого комітету Пісківської сільської ради народних депутатів Житомирського району Житомирської області від 21 березня 1996 року № 17-б було: виділено земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства та змінено записи в земельно-кадастровій книзі по фактичному користуванні по с. Піски ОСОБА_5 з 0,42 га на 0,38 га (а.с. 65).

25 березня 1996 року ОСОБА_5 отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована у с. Скоморохи Пісківської сільської ради з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,12 га, яка позначена на плані літерами А-Б-В-Г, та площею 0,38 га, яка позначена на плані літерами Д-Ж-З- І (а.с. 12, 13).

Кількісна характеристика земель площею 0,50 га, переданих у власність ОСОБА_5 : 0,43 га - господарські угіддя (0,28 га ріллі, 0,15 га багаторічних насаджень) та 0,07 га - під будівлями, лісами та іншими угіддями.

24 січня 2002 року ОСОБА_5 було подаровано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,38 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована в с. Піски Житомирського району Житомирської області, позначену на плані літерами Д-Ж-З-І, що підтверджується дублікатом відповідного договору дарування (а.с. 8-9).

В отриманому на підставі вказаного договору дарування ОСОБА_2 державному акті серії ІІІ -ЖТ № 030475 від 21 лютого 2002 року на право приватної власності на подаровану йому земельну ділянку площею 0,38 га, її цільове призначення зазначено як для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 10-11)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 30).

13 червня 2019 року позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, однак отримав відмову у зв`язку з неузгодженістю та суперечністю щодо цільового призначення земельної ділянки (а.с. 36).

Згідно з планом зовнішніх меж земельної ділянки, наведеним у державному акті серії ІІІ-ЖТ № 013932 від 25 березня 1996 року на земельній ділянці площею 0,12 га знаходиться житловий будинок, отже саме ця земельна ділянка була передана для обслуговування житлового будинку (а.с. 13).

Таким чином, цільове призначення спірної земельної ділянки площею 0,38 га не може бути: 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,13 га - для ведення особистого селянського господарства, оскільки відповідно до чинного на час передачі ОСОБА_5 спірної земельної ділянки законодавства, діяло обмеження стосовно розміру ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Частиною 2 ст. 67 Земельного кодексу України № 561-XII в редакції від 22 червня 1993 року (далі - ЗК) було регламентовано, що розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара.

Тобто, останньому не могло бути передано земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,37 га (0,12 га + 0,25 га).

Крім того, відповідно до рішення Виконавчого комітету Пісківської сільської ради народних депутатів Житомирського району Житомирської області від 21 березня 1996 року № 17-б ОСОБА_5 було виділено земельну ділянку площею 0,38 га саме для ведення особистого підсобного господарства відповідно до ст. 6 (Право приватної власності громадян на землю) та ст. 56 (Земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства) ЗК (а.с. 65).

Отже, з наданих суду доказів вбачається, що цільовим призначенням спірної земельної ділянки площею 0,38 га, є: ведення особистого підсобного господарства, а не, як зазначає позивач: 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,13 га - для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку площею 0,38 га з цільовим призначенням: для ведення особистого підсобного господарства.

Однак, позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням: 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,13 га - для ведення особистого селянського господарства.

Отже, з огляду на наведене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову, оскільки з наданих суду доказів вбачається, що цільове призначення спірної земельної ділянки площею 0,38 га є ведення особистого підсобного господарства, а не: 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,13 га - для ведення особистого селянського господарства.

Суд зауважує, що не наділений повноваженнями на зміну цільового призначення земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності відповідно до положень Земельного кодексу України провадиться: щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою; щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією, а щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, що не входять до території району, або в разі якщо районна державна адміністрація не утворена, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89 ЦПК, ст. 67 ЗК, ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1269 ЦК, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 листопада 2019 року.

Суддя І. В. Зубчук