Справа № 412/6192/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року м.Сватове

головуючого судді Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Вєдєрникової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове Луганської області питання про відновлення втраченого судового провадження у справі № 412/6192/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

Встановив:

До Сватівського районного суду Луганської області представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» із заявою про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 412/6192/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 08 лютого 2019 року було ініційовано питання щодо відновлення втраченого судового провадження у справі № 412/6192/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, оскільки вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа можливе лише після вирішення питання про відновлення втраченого провадження.

Учасники справи, а саме представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» та ОСОБА_1 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» надіслав заву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні заявлених вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що зібраних матеріалів достатньо для відновлення втраченого провадження в частині рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 30 жовтня 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 30 жовтня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» було задоволено, стягнуто зі ОСОБА_1, заборгованість за кредитним договором в сумі 75554.44 грн. (сімдесят п'ять тис. п'ятсот п'ятдесят чотири гривні 44 копійки)та судовий збір в сумі 755.54 грн. ( сімсот п"ятдесят п'ять грн. 54 коп.) (а.с.6-9).

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Зі статті 493 ЦПК України вбачається, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги, зокрема, документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Розгляд заяви про відновлення втраченого судового провадження здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом, протягом тридцяти днів з дня надходження заяви до суду.

Відповідно до статті 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку на його думку необхідно відновити.

Згідно Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-524/0/4-15 від 02.04.2015 р. судам надано роз'яснення, що у разі якщо є необхідність у вирішенні процесуальних питань, які виникають після ухвалення судового рішення у справі, матеріали якої не передано до суду відповідно до встановленої підсудності, зазначені питання можуть бути вирішені шляхом застосування механізму відновлення втраченого провадження в порядку, передбаченому Розділом ІХ ЦПК.

Судом встановлено, що в зібраних матеріалах міститься копія рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що є належним та достатнім доказом для відновлення втраченого провадження по вказаній цивільній справі в частині судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 488-495 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Відновити частково втрачене судове провадження по цивільній справі № 412/6192/13-ц Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 30 жовтня 2013 року, а саме:

30.10.2013 Справа№412/6192/13-ц

Провадження № 2/412/2091/13

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 жовтня 2013 року м. Краснодон

Краснодонський міськрайонний суд Луганської області у складі: головуючого - судді Рімашевської О. В., при секретарі - Сєріковій Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Краснодону цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства " Родовід Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ "Родовід Банк" звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в сумі 274758.74 грн, поклавши на відповідача судові витрати в сумі 2747.59 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 12.07.2008 року з відповідачем по справі був укладений кредитний договір № Ск-1297-015643/7-2008, у відповідності до якого позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок № НОМЕР_2 з оформленням платіжної картки Visa Electron № НОМЕР_3 та надав відповідачеві споживчий кредит в розмірі 24 981.61 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.1 % на рік та плату за обслуговування споживчого кредиту в розмірі 2.7 % від суми наданого споживчого кредиту згідно зі встановленим графіком. Кінцевий термін повернення кредиту є 12.07.2010 року включно. Задля забезпечення зобов»язань відповідачем було передані у заставу майнові права на грошові кошти, які надходять на вищевказаний рахунок. Однак, відповідачем умови договору належно не виконувалися, в результаті чого станом на 04.07.2013 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 274758.74 грн., із розрахунку: 23727.74 грн - заборгованість за тілом кредиту; 42.26 грн - заборгованість за відсотками; 14839 грн - заборгованість по сплаті за обслуговування кредиту. У зв"язку з порушенням зобов"язань, позивачем нараховані - 138570.01 грн. - пеня за прострочення кредиту, 246.79 грн - пеня за прострочення процентів, 86659.76 грн - пеня за прострочення плати за обслуговування кредиту; також нараховані санкції, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України - 3% річних за користування кредитними коштами в сумі 4395.40 грн. та інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 6277.78 грн. В зв»язку з тим, що добровільно відповідач заборгованість не сплачує позивач змушен звернутись до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість по кредитному договору в зазначеному розмірі, поклавши на відповідача судові витрати.

Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутністю, проти постановлення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час слухання справи був повідомлен належним чином в порядку частини 5 ст. 74 ЦПК України судовими повістками, про що у справі є відомості. Заяв про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів, які додані до справи, та постановити заочне рішення.

30.10.2013 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду.

Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10, ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти в розмірі та на умовах, вказаних у договорі, а позичальник зобов"язується повернути кредит та виплатити відсотки, встановлені договором.

Встановлено, що 12.07.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № Ск-1297-015643/7-2008 про надання позивачем відповідачу кредитних коштів в розмірі 24981.61 грн. Відповідно до чого було відкрито картковий рахунок за умовами сплати 0.1 % річних строком до 12.07.2010 року. П. 2.14 договору була передбачена сплата відповідачем плати за обслуговування кредиту в розмірі 2,7 % від суми наданого кредиту; згідно з п. 4.1.8, 4.1.9, відповідач брав на себе зобов"язання погашати кредит щомісячними платежами.

Згідно п. 4.1.23 договору, за порушення строків погашення заборгованості, відповідач зобов"язана сплатити банку пеню за кожен день прострочки в розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу.

Через порушення взятого на себе зобов'язання відповідач має заборгованість за кредитним договором станом на 04.07.2013 року в розмірі 274758.74 грн., яка складається з: 23727.74 грн - заборгованості за тілом кредиту; 42.26 грн - заборгованості за відсотками; 14839 грн - заборгованості по сплаті за обслуговування кредиту, а також 138570.01 грн. - пені за прострочення кредиту, 246.79 грн - пені за прострочення процентів, 86659.76 грн - пені за прострочення плати за обслуговування кредиту; також 3% річних за користування кредитними коштами в сумі - 4395.40 грн. та інфляційних нарахувань на суму боргу в розмірі - 6277.78 грн.

За правилами ст. ст. 525 - 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, тобто повернення всієї суми кредиту.

На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що в судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують договірні кредитні відносини, відповідач не виконав взяті на себе зобов"язання за кредитним договором, заборгованість за кредитним договором, яка становить предмет позову, утворилася у результаті неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання за кредитним договором, враховуючи, що законом встановлено право позивача вимагати повернення кредиту та інших передбачених договором платежів у разі неналежного виконання відповідачем умов договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору: 23727.74 грн - заборгованості за тілом кредиту; 42.26 грн - заборгованості за відсотками; 14839 грн - заборгованості по сплаті за обслуговування кредиту.

Розглянувши заявлені вимоги в частині стягнення пені за невиконання грошового зобов"язання в сумі 225476.56 грн, суд встановив наступне.

Згідно з п. 4.1.23 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості, відповідач зобов"язан сплатити банку пеню за кожен день прострочки в розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання.

Із розрахунків розміру пені, пред"явленої позивачем до стягнення, вбачається, що пеня розрахована із суми всієї заборгованості за кредитом.

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналіз зазначеної правової норми свідчить про те, що судом може бути самостійно зменшений розмір неустойки, який пред"являється до стягнення, при наявності для цього певних підстав.

При визначенні розміру пені, яка має бути стягнута з відповідача за неналежне виконання зобов"язання, суд враховує, що розмір нарахованої позивачем пені (225476.56 грн.) значно перевищує розмір заборгованості за кредитом з урахуванням відсотків ( 38609 грн), також суд враховує той факт, що позивачем тривалий час не здійснювались заходи щодо витребування з відповідача заборгованості за кредитним договором, сума пені нарахована зі всієї суми простроченого грошового зобов"язання, яка виникла за період з вересня 2008 по липень 2013 року. Оцінивши в сукупності всі обставини, які мають значення для розгляду справи по суті, враховуючи відсутність у позові посилань на реальні збитки, понесені позивачем через невиконання відповідачем грошового зобов"язання в обґрунтування розміру пені, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 50 000,00 грн.

Розглянувши вимоги про стягнення з відповідача 3% за користування кредитними коштами та інфляційних нарахувань на суму заборгованості, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно з правовою позицією, викладеною в 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів,

що виникають із кредитних правовідносин", за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку про правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача вказаних сум.

Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 75554.44 грн., із розрахунку 23727.74 грн. (тіло кредиту) + 14881.26 грн. (заборгованість за відсотками) + 50000,00 (пеня)+ 4395.40 грн. (3% річних за користування коштами) + 6277.78 грн (інфляційні нарахування).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають документально підтверджені судові витрати в сумі, яка пропорційна частині задоволенних позовних вимог, в сумі 755.54 грн.

На підставі ст. ст. 525- 527, 530, 625,1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 5 - 15, 60, 61, 79, 83, 88, 169, 212 - 215,223-228 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 30.03.2012 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" (п/р 2909762 в АТ "Родовід Банк", МФО 321712, код14349442) заборгованість за кредитним договором № Ск- 1297-015643/7-2008 від 12.07.2008 року станом на 04.07.2013 року в сумі 75554.44 грн. ( сімдесят п»ять тис. п»ятсот п»ятдесят чотири гривні 44 копійки)

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" (п/р 2909762 в АТ "Родовід Банк", МФО 321712, код14349442) судовий збір в сумі 755.54 грн. ( сімсот п»ятдесят п»ять грн. 54 коп).

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. На заочне рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Луганської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, через Краснодонський міськрайонний суд.

Суддя: О. В. Рімашевська

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, передбачених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя Сватівського

районного суду А.С. Река