Дата документу 26.02.2019 Справа № 331/5398/18
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 331/5398/18 Головуючий у 1-й інстанції: Скользнєва Н.Г.
провадження № 22-ц/807/824/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2018 року про відмову у забезпеченні позову по справі за позовом ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 до Класичного приватного університету про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом Класичного приватного університету про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди.

19 листопада 2018 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд заборонити накласти арешт на нерухоме майно та заборонити відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності Класичному приватному університету у межах суми заявлених позовних вимог 599608 грн. 80 коп., а саме на:

- будівлю гуманітарного університету літ.А-2-5, розташовану за адресою: АДРЕСА_1;

- спортивно-готельний комплекс літ.А'-З, розташований за адресою: АДРЕСА_2;

- літ. А, Б-2, В-2, Д, Г, розташоване за адресою: АДРЕСА_3;

- гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_2 гараж 1;

- учбовий корпус літ.А24, розташований за адресою: АДРЕСА_2;

- палац спорту "Спартак" літ.А-3 з прибудовою літ.А4-6, розташований за адресою: АДРЕСА_2;

- сауну літ.Б, розташовану за адресою: АДРЕСА_2;

- гараж літ .В, розташований за адресою: АДРЕСА_2;

- прибудову учбового корпусу літ.АЗ-7, розташовану за адресою: АДРЕСА_2;

- будівлю трансформаторної підстанції літ.З, розташовану за адресою: АДРЕСА_4;

- будівлю трансформаторної підстанції 247 інв.№1,60323, розташовану за адресою: АДРЕСА_4;

- універсальний корпус теоретичних занять учбового комбінату, розташований за адресою: АДРЕСА_5;

- будинок жилий, розташований за адресою: АДРЕСА_6;

- комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: АДРЕСА_7.

Також просив накласти арешт на грошові кошти, заборонити відчуження грошових коштів, що належать Класичному приватному університету у межах суми заявлених позовних вимог 599608 грн. 80 коп., що знаходяться на всіх його банківських рахунках, в тому числі у філії ПАТ Акціонерний банк «Південний» у м. Запоріжжя, МФО 313753, рахунок 2201, у ПАТ «Укрсиббанк», МФО 351005, рахунок 7200, та заборонити Класичному приватному університету відкривати нові банківські рахунки.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, винести нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначав, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження належності відповідачу переліченого майна та банківських рахунків, зазначених у заяві,необхідності накладенні такої заборони.

Окрім цього, зазначено, що додана до заяви інформаційна довідка №138356093 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, є неповною.

Такий висновком суду є правильним.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову відповідає зазначеним вимогам.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно обумовлених ризиків, що можуть виникнути до моменту прийняття судового рішення по суті, то колегія суддів зазначає наступне.

З копії позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором суму у розмірі 399608,80 грн. та 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Проте, з наданих до заяви додатків неможливо встановити співмірність цієї суми з вартістю майна відносно якого позивач просить накласти арешт.

Погоджуючись з висновком суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, судова колегія зазначає, що вжиття заявлених заходів забезпечення позову, порушує інтереси відповідача та чинить перешкоди у користуванні майном, що належить йому на праві власності.

Окрім цього слід зазначити,що відповідач є учбовим закладом,і забезпечення позову шляхом обраним позивачем, може вплинути на права та інтереси необмеженого кола осіб.

Стосовно доводів апеляційної скарги, щодо намагань його ухилення від виконання судового рішення, то вони не спростовують висновків суду, оскільки матеріали справи доказів ухилення від виконання рішення, якщо таке буде існувати не містять.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції, зазначеним доводам надана належна оцінка, висновків суду вони не спростовують.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що правові підставі для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції питання щодо забезпечення позову вирішено з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2018 року про відмову у забезпеченні позову у цій справі - залишити без змін.

Постанова є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 01 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: