Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 297/2932/15-ц

провадження № 61-27554св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 , Берегівська міська рада,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області, у складі судді Гал Л. Л., від 25 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області, у складі колегії суддів: Фазикош Г. В., Собослоя Г. Г., Бисаги Т. Ю., від 29 серпня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , Берегівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , про визнання недійсним рішення сесії Берегівської міської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мотивована тим, що 19 березня 2015 року вони придбали у ОСОБА_4 житловий будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 . Того ж року вони розпочали реконструкцію придбаного будинку, під час якої виявилося, що межа земельної ділянки суміжного землекористувача ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_2 , проходить по задній стіні вказаного будинку.

Позивачі зазначають, що згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 28 липня 1992 року, укладеного між виконавчим комітетом Берегівської міської ради та ОСОБА_3 , останній придбав житловий будинок, який розташований на земельній ділянці площею 712 кв. м.

Відповідно до плану земельної ділянки, який доданий до договору, ширина проїзду між ділянкою ОСОБА_3 та ділянкою позивачів становила 4 метри. Згідно із розробленою відповідачем технічною документацією по приватизації земельної ділянки ширина проїзду до його будинку АДРЕСА_2 між сусідньою та їхньою ділянкою збільшилася і становить 4,22 метра. Крім того, ОСОБА_3 була передана у власність земельна ділянка площею 0,0733 га, тобто на 0,0011 га більше, аніж якою користувався раніше.

Позивачі вважають, що площа приватизованої ОСОБА_3 земельної ділянки незаконно збільшилася за рахунок зменшення площі їхньої земельної ділянки. Крім того, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку ОСОБА_3 не відповідає чинному законодавству та виготовлена з порушенням ЗК України. При прийнятті міською радою оспорюваного рішення остання допустила порушення статті 118 ЗК України та надала ОСОБА_3 земельну ділянку більшою площею без погодження меж цієї ділянки із суміжним землекористувачем - ОСОБА_4 , яка на той час була користувачем ділянки.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд визнати недійсним рішення 31 сесії VI скликання Берегівської міської ради від 27 лютого 2014 року № 1687 «Про безоплатну передачу ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_2 », якою було затверджено технічну документацію та передано ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність земельну ділянку (кадастровий номер :01:017:0034) загальною площею 0,0733 по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та скасувати державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано недійсним рішення 31 сесії VI скликання Берегівської міської ради «Про безоплатну передачу ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_2 » від 27 лютого 2014 року № 1687 та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер :01:017:0034 загальною площею 0, 0733 га по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що площа земельної ділянки, передана у власність ОСОБА_3 , збільшилася при її приватизації саме за рахунок площі земельної ділянки ОСОБА_4 . - суміжного землекористувача. При цьому остання не погоджувала межі спірної земельної ділянки, що є порушенням пункту «б» частини другої статті 198 ЗК України

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 29 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що суд правильно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. При вирішенні справи місцевий суд обґрунтовано виходив з наявності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог. У матеріалах справи відсутні будь-які рішення уповноваженого органу щодо виділення відповідачеві додаткової земельної ділянки, збільшення розміру земельної ділянки за рахунок вільної земельної ділянки або за рахунок земельної ділянки будь-кого із суміжних землевласників. Отже, приватизація земельної ділянки відповідача була здійснена з порушенням процедури, визначеної земельним законодавством, що призвело до порушення прав позивачів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У вересні 2017 року ОСОБА_3 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29 серпня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з`ясували обставини справи. Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд дійшов неправильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Судом не враховано, що на момент прийняття Берегівською міською радою рішення № 1687 від 27 лютого 2014 року ОСОБА_4 не була власником та землекористувачем сусідньої земельної ділянки.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Статтею 388 ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 297/2932/15-ц (провадження № 61-27554св18) було призначено повторний автоматизований розподіл.

Справу розподілено судді-доповідачу.

06 листопада 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Берегівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , про визнання недійсним рішення сесії Берегівської міської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 29 серпня 2017 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

28 липня 1992 року ОСОБА_3 придбав житловий будинок по АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці площею 712 кв. м (а.с. 31).

Рішенням 31 сесії VI скликання Берегівської міської ради «Про безоплатну передачу ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_2 » від 27 лютого 2014 року № 1687 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з кадастровим номером :01:017:0034, загальною площею 0,0733 га по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передано йому безоплатно із земель комунальної власності у приватну власність вказану земельну ділянку (а.с.16).

19 березня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0399 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:017:0038, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також житловий будинок на цій земельній ділянці (а.с.12-14).

Судовою земельно-технічною експертизою № 222/11-16 від 21 лютого 2017 року встановлено, що конфігурація та розміри земельної ділянки (кадастровий номер :01:017:0034), яка знаходиться по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_3 , за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) її меж у натурі при передачі цієї ділянки у власність не відповідає конфігурації та розмірам цієї ж земельної ділянки, якою користується ОСОБА_3 згідно з технічною документацією на його будинок. Відмінність полягає у невідповідності конфігурації земельної ділянки, її розмірів по периметру та загальної площі. Так, площа земельної ділянки за технічною документацією із землеустрою становить 733,0 кв.м, тоді як площа за технічною документацією на житловий будинок 710,3 кв.м.

У цьому висновку також встановлено, що конфігурація та розміри земельної ділянки (кадастровий номер :01:017:0038), яка знаходиться по АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не відповідає конфігурації та розмірам цієї ж земельної ділянки, якою користувалася ОСОБА_4 згідно з технічним паспортом на житловий будинок. Відмінність полягає у невідповідності конфігурації земельної ділянки, її розмірів по периметру та загальної площі. Так, площа земельної ділянки за технічною документацією із землеустрою становить 399,0 кв.м, тоді як площа за технічною документацією на житловий будинок 416 кв.м. Має місце накладання земельної ділянки ОСОБА_3 із земельною ділянкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме накладання № 1 розташовується у передній частині досліджуваних будинковолодінь (площа накладання 7,8 кв. м), а накладання № 2 розташовується в задній частині будиноковолодіння АДРЕСА_1 (площа накладання 3,7 кв. м) (а.с. 163-178).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Справа переглядається виключно у межах доводів касаційної скарги ОСОБА_3 .

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Крім того, за змістом частини першої статті 58 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

Згідно із положеннями статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування

Статтею 155 ЗК передбачається, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , окрім іншого, зазначив, що земельну ділянку площею 0,0399 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 було безоплатно передано у власність лише 27 лютого 2015 року (на підставі рішення Берегівської міської ради № 2135 від 27 лютого 2015 року), яку у подальшому придбали позивачі у справі.

Отже, на момент прийняття рішення 31 сесії VI скликання Берегівської міської ради «Про безоплатну передачу ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_2 » від 27 лютого 2014 року № 1687 ОСОБА_4 не була власником та землекористувачем земельної ділянки площею 0,0399 га по АДРЕСА_1 , тому підпис ОСОБА_4 відсутній на акті погодження меж належної йому земельної ділянки.

Встановлено, що придбаний ОСОБА_3 28 липня 1992 року за договором купівлі-продажу, укладеним між ним та виконавчим комітетом Берегівської ради народних депутатів житловий будинок по АДРЕСА_2 розташований на земельній ділянці площею 712 кв. м. (а.с. 31-32).

Рішенням 31 сесії VI скликання Берегівської міської ради від 27 лютого 2014 року № 1687 ОСОБА_3 було безоплатно передано із земель комунальної власності у приватну власність земельну ділянку (кадастровий номер :01:017:0034) загальною площею 0,0733 по АДРЕСА_2 .

За висновком земельно-технічної експертизи № 222/11-16 від 21 лютого 2017 року, який узгоджується з даними інвентарних справ № 283/1270 на будинок по АДРЕСА_2 та № 1269 на будинок по АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки (кадастровий номер :01:017:0034), яка знаходиться по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_3 , за технічною документацією із землеустрою становить 733,0 кв.м., тоді як площа за технічною документацією на житловий будинок 710,3 кв.м.

Експертним висновком безумовно не доведено, що передана у власність ОСОБА_3 земельна ділянка при її приватизації збільшилася за рахунок площі сусідньої земельної ділянки. Навпаки, її розмір та конфігурація відповідають тій площі земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок, придбаний відповідачем за договором купівлі-продажу від 28 липня 1992 року, укладеним між ним та виконавчим комітетом Берегівської ради народних депутатів.

За загальними правилами ЦПК України (нині діючого і чинного на час розгляду справи) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Позивачі не довели суду того, факту, що рішенням 31 сесії VI скликання Берегівської міської ради від 27 лютого 2014 року № 1687 були порушені їх права та законні інтереси.

У свою чергу ОСОБА_3 отримано у власність спірну земельну ділянку у межах та у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадку встановлення факту користування ОСОБА_3 частиною земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 останні не позбавлені права на звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Водночас із такими позовними вимогами у цій справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду не звертались.

У відповідності до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи те, що під час розгляду справи суди попередніх інстанцій повно встановили обставини справи, однак неправильно застосували наведені вище норми права, судові рішення підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Берегівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , про визнання недійсним рішення сесії Берегівської міської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, у зв`язку з їх безпідставністю.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 29 серпня 2017 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Берегівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , про визнання недійсним рішення сесії Берегівської міської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

СуддіА. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська