Справа № 2-3306/10
Провадження № 22-ц/801/2173/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Клапоущак С.Ю.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 рокуСправа № 2-3306/10м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Замостянського районного суду м. Вінниці від 10 серпня 2010 року про забезпечення позову, постановлену суддею Замостянського районного суду м. Вінниці Клапоущаком С.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2010 року ПАТ «БМ Банк» звернулося в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , приватного підприємства «Агза Ліс» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В ході розгляду справи позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив тимчасово обмежити відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в праві виїзду за межі України з вилученням паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу для виїзду за кордон до закінчення провадження у справі та до повного виконання зобов`язань.

Мотивує заяву тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не виконують своїх кредитних зобов`язань, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 10 серпня 2010 року заяву позивача було задоволено частково. Забезпечено позов шляхом тимчасово обмежено права ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на виїзд за межі України до виконання ними своїх зобов`язань за кредитним договором перед ПАТ «БМ Банк».

Не погодившись з такою ухвалою відповідач ОСОБА_4 через свого представника оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що вона постановлена судом з порушення норм процесуального права, при цьому не повно з`ясовані обставини справи, ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, порушує його гарантоване право на вільне пересування, тому просить її скасувати в частині застосованих обмежень щодо ОСОБА_1 .

В якості основного доводу скаржник посилався на ту обставину, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме відсутність в процесуальному законодавстві на момент розгляду заяви такого виду забезпечення позову, як обмеження у праві виїзду за межі України. Вказував на те, що на час її розгляду судового рішення, яким би було покладено кредитне зобов`язання не існувало.

Відзивів на апеляційну скаргу від сторін до апеляційного суду не надходило.

Представник АТ «БМ Банк» Верещак В.М. в судовому засіданні пояснив, що йому не відомо, чи на даний час виконано рішення суду і чи знаходиться воно на примусовому виконанні.

ОСОБА_4 в судовому засіданні надав аналогічні пояснення щодо виконання рішення суду.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала суду не відповідає.

Приписами ст.33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантовано свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права визначає право кожної людини покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом посягань ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Відповідно до ч.2-3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними у демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України (в редакції яка була чинною на момент постановлення оскаржуваної ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст. 151 ЦПК України).

Перелік видів забезпечення позову визначений ст.152 ЦПК України (в редакції яка була чинною на момент постановлення оскаржуваної ухвали), однак серед видів такого забезпечення не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 21 вересня 2010 року позов ПАТ «БМ Банк» задоволено (а.с. 74-78).

Стягнуто солідарно з ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ПП «Агза Ліс» на користь ПАТ «БМ Банк» загальну суму заборгованості у розмірі 550 677, 28 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (в редакції від 24 червня 2004 року, яка була чинною на момент постановлення оскаржуваної ухвали) ухилення громадянина від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) або якщо щодо нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання, є підставою для тимчасової відмови громадянину у виїзді за межі України.

Судом першої інстанції не було враховано, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.ст.151-153 ЦПК України, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, відтак суд не може застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов`язань.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на вищезазначені вимоги закону, чим порушив норми ЦПК України і вийшов за межі своїх процесуальних повноважень, задовольняючи заяву про забезпечення позову.

З викладеного випливає, що суд формально підійшов до вирішення питання прийняття про забезпечення позову, не повно з`ясував обставини, які мають значення для справи, порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки при вирішенні питання про забезпечення позову суд допустився порушень процесуального права, то ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ) у вигляді тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України до виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором перед ПАТ «БМ Банк».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Замостянського районного суду м. Вінниці від 10 серпня 2010 року про забезпечення позову в частині застосованих обмежень щодо громадянина Туреччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме обмеження права виїзду за межі України до виконання ним зобов`язання за кредитним договором перед АТ «БМ Банк» (Публічним акціонерним товариством «БМ Банк») скасувати.

В задоволенні заяви АТ «БМ Банк» (Публічне акціонерне товариство «БМ Банк») про забезпечення позову щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2019 року.

Головуючий М. М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т. М. Шемета