ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м.Херсон

Номер справи: 661/1981/18

Номер провадження: 22-ц/819/397/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

секретар Пісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Ведяшкіної Ю.В. від 20 серпня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (нині АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № HEN0AN00290091, згідно якого останньому надано кредит у сумі 11808,51 доларів США в строк до 25.09.2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 26.04.2018 року утворилась заборгованість - 48183,47 доларів США, яка складається з: 8055,41 доларів США - заборгованість за кредитом; 19879,60 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 626,98 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 19621,48 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Позивач зазначив, що кредитодавець може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом на власний розсуд. З огляду на це, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № HEN0AN00290091 від 26.09.2007 року в сумі 8055,41 доларів США, що за курсом 26,27 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.04.2018 року складає 211615,62 грн та просить стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 серпня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HEN0AN00290091 від 26 вересня 2007 року в розмірі 8055,41 доларів США, що еквівалентно 211615,62 грн., що виникла станом на 26 квітня 2018 року, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 3174 грн. 23 коп., а всього 214789 грн. 85 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 наголошує на тому, що строк кредитування за договором № HEN0AN00290091 від 26 вересня 2007 року встановлено до 25 вересня 2012 року та він в період з 30.10.2008 року по 25.09.2012 року жодного платежу на виконання умов кредитного договору не здійснював, а позивач звернувся з позовом до суду поза межами строку позовної давності як щодо останнього щомісячного платежу, так і щодо визначеної договором кінцевої дати повернення кредиту - 25.09.2012 року. Скаржник зазначив, що про судові засідання 09.08.2018 року та 20.08.2018 року він не був повідомлений належним чином та заяву про застосування строку позовної давності подавав в суді першої інстанції при розгляді заяви про перегляд заочного рішення, однак суд залишив його заяву без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

В ході апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_3, яка діє від імені ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити та застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволені позову. Надала медичні документи, що підтверджують поважність причин неявки відповідача до суду першої інстанції 20.08.2018 року.

Представник позивача - Логвіновська А.А. апеляційну скаргу не визнала, просить її залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції - без змін. Пояснила, що строк виконання зобов'язань - до повного погашення заборгованості, а тому на її думку, строк позовної давності не порушено.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Суд першої інстанції при ухвалені заочного рішення зазначив, що відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, у встановлений в ухвалі від 15 червня 2018 року строк.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сума боргу за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі, оскільки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

З такими висновками суду не можна повністю погодитись.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 26 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № HEN0AN00290091, згідно якого останньому надано кредит у сумі 11808,51 доларів США в строк з 26.09.2007 року по 25.09.2012 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,08 % на місяць на суму залишку заборгованості, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми наданого кредиту. Періодом сплати щомісячних платежів визначено з 24 по 28 число кожного місяця (а.с. 7,8).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № HEN0AN00290091 від 26.09.2007 року останній платіж по погашенню заборгованості надійшов 24.11.2008 року (а.с. 3-5).

Отже, після 24.11.2008 року зобов'язання по щомісячному погашенню з 24 по 28 число кожного місяця не виконувались, а 25.09.2012 року настав кінцевий строк повернення кредиту в повному обсязі. В свою чергу, позивач звернувся до суду з позовом 25 травня 2018 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

За таких обставин, сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Така ж правова позиція зазначена Верховним судом України у постанові від 16.09.2015 року у справі № 6-68цс15 та у постанові від 23.11.2016 року № 6-2104цс16.

Окрім того, оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача процентів, штрафу та пені.

Зазначене узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 березня 2018 року № 14-10 цс 18 у справі № 444/9519/12.

Разом з тим, скаржник в заяві про перегляд заочного рішення та в апеляційній скарзі, посилався на те, що не був належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, тому не мав можливості реалізувати право подати заяву про застосування позовної давності до ухвалення судом першої інстанції рішення по суті вимог.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 червня 2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено судове засідання у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09 серпня 2018 року о 09.20 годині. Відповідачу роз'яснено право подання відзиву на позовну заяву протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с. 22-23).

Суд направляв ОСОБА_2 копію зазначеної ухвали разом з копією позовної заяви, однак поштове відправлення повернулось до суду першої інстанції без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання» і знаходиться в матеріалах справи; повторно матеріали позову відповідачу не направлялись (а.с. 24-25).

Про дату, час і місце розгляду справи 20.08.2018 року відповідачу направлялось повідомлення та є відмітка про вручення поштового відправлення (а.с. 29).

Однак враховуючи, що останній не отримував копію позовної заяви, а тому не був обізнаний з предметом спору, не міг реалізувати право на подання відзиву на позов, що стало наслідком порушення його права на захист.

Окрім того, в ході апеляційного розгляду надано довідку Центру первинної медико-санітарної допомоги міста Нова Каховка та копію амбулаторної картки ОСОБА_2, що підтверджують факти відвідання ним лікарні 20.08.2018 року (а.с. 110-113).

Таким чином, заочним рішенням суду першої інстанцій порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо БегеерБ.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Суд першої інстанції, не повідомивши ОСОБА_2 належним чином про дату, час і місце розгляду справи шляхом невручення йому копії позовної заяви, фактично позбавив його права на подання відзиву та заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору. Окрім того, не взято до уваги поважність причин неявки відповідача 20.08.2018 року. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 14-59цс18 Велика Палата Верховного Суду з метою ефективного гарантування права на справедливий суд відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постановах від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17, зазначивши, що той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

За таких умов, якщо суд першої інстанції ухвалить заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Таким чином доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі про відмову у задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропуском позовної давності, - заслуговують на увагу та заява про застосування строків позовної давності підлягає задоволенню. Пропуск строку позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Враховуючи викладене, заочне рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 серпня 2018 року, - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 01 березня 2019 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова