Справа № 307/2931/19
Провадження № 2/307/1562/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 де третя особа Ганичівська сільська рада про визнання особи такою, що втратила право на житло.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 де третя особа Ганичівська сільська рада про визнання особи такою, що втратила право на житло.

Свої позовні вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що він на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки укладеного 20.02.2015 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-235, та на підставі договору купівлі продажу житлового будинку укладеного 20.02.2015 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-234, є власником в цілому житлового будинку та земельної ділянки, розташованого в АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Відповідачі з 2015 року, тобто з часу укладення договорів купівлі продажу на житловий будинок та земельну ділянку у вказаному житловому будинку не проживають, даним будинком не користуються, що стверджується довідкою Ганичівської сільської ради за №2153 від 17 вересня 2019 року, а також актом матеріально побутових умов від 17 вересня 2019 року. Реєстрація у будинку відповідачів порушує його майнові та житлові права, право власності, оскільки неможе вільно володіти, розпоряджатися та користуватися належним йому житловим будинком та земельною ділянкою або відчужувати його. Оскільки житловий будинок з надвірними спорудами належить йому на підставі договорів купівлі продажу від 20 лютого 2015 року зареєстрованих в реєстрі за №1-234 та №1-235 житлового будинку та земельної ділянки, то жодних правових підстав для проживання у ньому відповідачі не мають та вказаний житловий будинок не може вважатися їх місцем проживання.

Тому просить суд визнати відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , 1988 р.н., ОСОБА_4 , 1990 р.н, зареєстрованих по АДРЕСА_1 , такими, що втратили користування житлом у вказаному житловому будинку, розташованому АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Представник третьої особи Ганичівської сільської ради в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, що заяву слід задовольнити з слідкуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки укладеного 20.02.2015 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-235, та на підставі договору купівлі продажу житлового будинку укладеного 20.02.2015 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-234, є власником в цілому житлового будинку та земельної ділянки, розташованого в АДРЕСА_1 .

У вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які з 2015 року в ньому не проживають, даним будинком не користуються, що стверджується довідкою Ганичівської сільської ради за №2153 від 17 вересня 2019 року, а також актом матеріально побутових умов від 17 вересня 2019 року.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, заповідати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.. ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

А у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, виходячи з вище наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , відповідачі не мають жодних правових підстав на проживання у будинку і вказаний будинок не можуть вважатися їх місцем проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, ст.. 247 ч. 2, ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст. 150 Житлового кодексу громадяни, ст.. ч.1 ст. 316 ст. 317 ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , 1988 р.н., ОСОБА_4 , 1990 р.н,, такими, що втратили користування житлом у вказаному житловому будинку, розташованому АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , 1988 р.н., місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , 1990 р.н., місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа Ганичівська сільська рада, місцезнаходження: с. Ганичі, вул. Народна, 498, Тячівського району, Закарпатської області.

Повний текст рішення виготовлений 11.11.2019 р.

Суддя: В.В.Чопик