єдиний унікальний номер справи 546/663/19
номер провадження 2/546/552/19
02 грудня 2019 року м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області у складі
головуючої судді Лизенко І.В.,
за участі секретаря судового засідання Коваленка А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в судовій залі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
24.06.2019 позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість по кредитному договору, укладеному між сторонами 12.05.2015, яка становить 11 253,13 грн і виникла в результаті невиконання умов договору відповідачкою, в частині повернення кредиту, сплати відсотків та інших, передбачених договором платежів.
05.07.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом сторін), відкрите судове засідання призначено на 17.10.2019.
17.10.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 02.12.2019.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити, при цьому не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.38).
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, хоча про час, дату і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Від одержання судової повістки відповідачка відмовилась, про що собою, яка її доставляє, зроблено відповідну помітку на повістці і повернуто її до суду, тому у відповідності до ч. 9 ст. 130 ЦПК України, повідомлена належним чином (а.с.56). Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідачки до суду не надходило. Відповідачка не надала заперечень проти зазначених у позові обставин, зокрема щодо укладення між нею та банком договору про надання кредиту, приєднання ним до Умов і Правил надання банківських послуг, визнання ним Тарифів банку; копію позову і долучених до нього документів відповідачка отримала, тому мала можливість ознайомитися з ними.
Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
03.06.2013 між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТО КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір із ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 5).
У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256 (а.с. 7-30).
Так, враховуючи відсутність заперечень відповідачки та керуючись принципом диспозитивності, суд вважає встановленим, що 03.06.2013 між позивачем та відповідачкою було укладено договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки, шляхом приєднання, в порядку ст. 634 ЦК України, до умов запропонованих банком в письмових Умовах та Правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачкою заяви (надалі - Заява), в якій міститься підпис зроблений від її імені про ознайомлення з цими Умовами та Правилами.
Таким чином, даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачкою був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст. 1066 ЦК України, є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст.1069 ЦК України).
Відповідно до приписів ч.2 ст.1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Згідно із ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Приписом ч. 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором.
Відповідно до Заяви, підписаної відповідачкою, вона ознайомлена та згодна з Тарифами банку (а.с. 5).
12.05.2015 сторонами уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої сторони узгодили зменшення розмір існуючого боргу за договором від 03.06.2013, а саме відсотків, комісії, пені та штрафу, у зв`язку з чим з дати підписання угоди заборгованість складає 9 727,82 грн. Датою остаточного погашення заборгованості за договором встановлено 31.05.2017 (а.с. 6).
Відповідно до пункту 2.1 Генеральної угоди банк надав відповідачці кредит у розмірі 9 177,82 на строк з 12.05.2015 до 31.05.2017 шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту на споживчі цілі у сумі 9 177,82 грн, на умовах сплати 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.
Пунктом 2.2угоди встановлено фіксовану суму штрафу у разі порушення відповідачем строків погашення заборгованості у розмірі 1 005,43 грн.
Крім того, пунктом 1.6 Генеральної угоди сторони визначили, що всі умови договору, які не суперечать генеральній угоді, залишаються незмінними.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача (а.с. 4) вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачкою проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів на повернення отриманого кредиту, відсотків за користування ним та штрафних санкцій.
Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 29.05.2019 становить 11 253,13 грн і складається із:
-заборгованості за кредитом - 3 705,71 грн;
-заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1 975,65 грн;
-заборгованості за пенею та комісією - 4 710,58 грн (графа «сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)»);
-штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 861,19 грн.
Оскільки у заяві та інших матеріалах справи не зазначено строк дії кредитної карти, у суду відсутня можливість визначити чи були нараховані відсотки за користування кредитом у межах строку її дії.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання (ст.629 ЦК України).
У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Суд приходить до висновку, що відповідачка не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі.
Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, а також відсотками за користування кредитом і стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість на загальну суму 5 681,36 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 3 705,71 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом - 1 975,65 грн.
Разом з тим, в частині стягнення пені, а також нарахованих банком штрафів, суд приходить до наступних висновків.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Пунктом 2.8 Генеральної угоди та Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, згідно пункту 1.3.3. Генеральної угоди та пунктів 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Таким чином, одночасне стягнення з боржника пені та штрафів - не допускається.
В свою чергу, в силу ст.13 ЦПК України, суд позбавлений можливості самостійно обирати один з видів відповідальності із декількох запропонованих позивачем. Тому в задоволенні позову в частині стягнення пені та штрафів - слід відмовити.
Судом також враховано, що позивачем зазначено у розрахунку заборгованості та позовній заяві заборгованість з пені та комісії в сумі 4 710,58 грн.
З наданих суду доказів, зокрема, Генеральної угоди та Умов та Правил надання банківських послуг, встановлено, що правовідносини, пов`язані із сплатою пені та правовідносини, пов`язані зі сплатою комісії, мають різну правову природу. При цьому розрахунок містить одну спільну графу для таких вимог «сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)».
Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги в частині стягнення комісії є недоведеними.
Таким чином, у задоволенні позову в частині стягнення комісії, сума якої окремо від суми пені банком не вказана - слід відмовити.
Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 5 681,36 грн, тобто на 50,49 %, та враховуючи, що позивачем понесено судові витрати у розмірі 1921,00 грн, то з відповідачки у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 969,91 грн.
На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. ст. ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066,1069 ЦК України, керуючись ст. ст. 1-18, 81-82, 209-245, 259, 264, 265, 268, 280-281, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження зареєстровано за адресою: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором від 12.05.2015 у розмірі 5 681,36 грн (П`ять тисяч шістсот вісімдесят одна гривня тридцять шість копійок), що складається із заборгованості за кредитом - 3 705,71 грн (Три тисячі сімсот п`ять гривень сімдесят одна копійка) та заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1 975,65 грн (Одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять гривень шістдесят п`ять копійок).
У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» частину понесених позивачем витрат на сплату судового збору в сумі 969,91 грн (Дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень дев`яносто одна копійка).
Відповідачці направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, учасники мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Лизенко