Справа № 633/180/16-ц
провадження № 6/633/5/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року смт. Печеніги

Печенізький районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Смирнова В.А.

за участю секретаря судових засідань- Ріпа І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в смт. Печеніги Харківської області подання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, -

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2019 року заступник начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) до повного виконання судового рішення по справі № 633/180/16-ц.

В поданні до суду зазначається, що у Міжрайонному відділі виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ у Харківській області на виконанні перебуває виконавче провадження № 56059353 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 20.10.2016 року у справі № 633/180/16-ц Печенізьким районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 (боржника), ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 (стягувача) грошових коштів у розмірі 236 747 гривень 91 копійка. В ході примусового виконання рішення суду по справі № 633/180/16-ц державним виконавцем було виявлено факти ухилення боржника від примусового виконання судового рішення. Так, до відкриття виконавчого провадження № 56059353, державним виконавцем Печенізького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_3 24.01.2017 року було відкрито виконавче провадження № 53277738 з примусового виконання вказаного виконавчого документа, 23.03.2018 року виконавчий лист було повернуто стягувачу. Як вбачається з вищенаведеного, незважаючи на тривалість виконавчого провадження № 53277738, боржником жодних дій на виконання останнього вчинено не було. Крім того, в ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем відділу у виконавчому провадженні № 56059353 постановою від 16.04.2018 року накладено арешт на все майно боржника. Відповідно до ухвали про забезпечення позову Печенізького районного суду Харківської області від 14.06.2016 року по справі № 633/180/16-ц, заборонено вчиняти дії щодо відчуження майна за адресою: Харківська область, смт. Печеніги, вул. Поштова, буд. № 98. Однак, згідно інформаційної довідки від 17.05.2018 року, наданої Печенізькою селищною радою Харківської області, за адресою: Харківська область, смт. Печеніги, вул. Поштова, буд. № 98, з 18.10.2016 року зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Таким чином, на думку заявника боржник, ОСОБА_1, умисно зареєстрував місце проживання своєї малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою будинку, на який накладено арешт, чим перешкоджає подальшому виконанню судового рішення по справі № 633/180/16-ц.

З огляду на вищезазначене, для забезпечення належного виконання рішення суду, ініціатор подання просив суд тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України на період повного виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 в судовому засіданні подання підтримала та просила його задовольнити.

Інші участники в судове засідання не прибули, що не перешкоджає розгляду подання.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Під час розгляду подання судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

19 червня 2018 року Міжрайонний відділ виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ у Харківській області звернувся до Печенізького районного суду Харківської області про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до повного виконання судового рішення по справі № 633/180/16-ц. Печенізьким районним судом Харківської області подання було задоволено повністю. Представником ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу суду.

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 12 вересня 2018 року ухвалу Печенізького районного суду Харківської області, постановлену 20 червня 2018 року скасовано посилаючись на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду. Колегією суду було встановлено, що боржник частково виконував рішення суду, що підтверджується відповідними квитанціями. Між тим, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 доводиться боржнику рідною донькою. Факт реєстрації дитини таким, що суперечить вимогам закону не визнаний.

27 лютого 2019 року державний виконавець знову звернувся до суду з вищевказаним поданням, стверджуючи, що у Міжрайонному відділі виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ у Харківській області на виконанні перебуває виконавче провадження № 56059353 з примусового виконання виконавчого листа № 633/180/16-ц, виданого 20.10.2016 року Печенізьким районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 236 747 гривень 91 копійка. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1).

14 червня 2016 року на підставі ухвали Печенізького районного суду Харківської області по цивільній справі № 633/180/16-ц, вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження майна, в межах ціни позову, що належить відповідачу ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на праві власності, зокрема на:домоволодіння за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт. Печеніги, вул. Петровського (вул. Петровського перейменована згідно ЗУ «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» на вул. Поштова), буд. № 98, загальною площею 43,0 кв.м., житловою площею 26,1 кв.м.

Відповідно до листа Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 02-25/420 від 17.05.2018 року вбачається, що за адресою: Харківська обл., Печенізький р-н, смт. Печеніги, вул. Поштова, 98, зареєстровані слідуючи громадяни: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована з 18.10.2016 року; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована з 18.10.2016 року.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику наданий строк для добровільного виконання рішення суду, копія якої направлена боржнику.

Згідно пояснень державного виконавця та копій квитанцій приєднаних до матеріалів подання, вбачається, що боржник регулярно сплачує грошові кошти на користь ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 633/180/16-ц, виданого 20.10.2016 року Печенізьким районним судом Харківської області. ( а.с. 11-12).

В ході проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням державним виконавцем проведені виконавчі дії, направлені на виявлення майна боржника у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме: надісланий запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України. Так, інформація стосовно сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО щодо боржника, відсутня, інформація щодо відкритих на ім'я боржника рахунків у фінансових установах відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

«Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Проте особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Крім того, за положенням ч. 2 ст. 12 ЦПК України щодо змагальності, наявність вини та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави.

Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними і цьому Пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Умовами ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» встановлено вичерпний перелік обставин, за яких громадянинові України може бути тимчасово обмежено право громадянина України на виїзд з України, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Матеріали, надані суду разом із поданням, не містять будь-яких доказів ухилення боржника від виконання рішення суду, державний виконавець доказів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, не надав, оскільки ухиленням від виконання рішення суду є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання цього обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши надані належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх даних, що факти наведені державним виконавцем свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду, факт умисного ухилення боржника від виконання рішення суду є недоведеним, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 124, 129 Конституції України, ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст.1, 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст..12, 81, 263, 441 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Cуддя : В.А. Смирнов