КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: 362/559/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача - Білич І.М.

суддів - Панченка М.М., Іванченка М.М.

при секретарі - Кемському В.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М.,

по цивільній справі №362/559/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Посилаючись на те, що відповідач у справі є його батьком, шлюб з яким його мати розірвала у 2009 році. На час звернення з позовом він є повнолітнім, однак продовжує навчання на денній формі навчання в Національній академії внутрішніх справ і працевлаштуватися на даний час не має змоги. З урахуванням положень ст. 199 СК України просив суд постановити рішення, за яким стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку платника аліментів до досягнення позивачем 23 років або закінчення навчання.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і на період навчання до 30.06.2022 р., але не більше як до досягнення ним 23 років.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої ставив питання про скасування рішення та прийняття нового,

яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Посилаючись на невірну оцінку судом обставин справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Посилався на те, що суд безпідставно не врахував стан здоров`я відповідача, який є пенсіонером та інвалідом армії 3 групи професійного захворювання, потребує постійного медикаментозного лікування. Зазначав також, що позивач не потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває на повному бюджетному забезпеченні й отримує стипендію. Можливості сплачувати аліменти відповідач не має, оскільки має іншу дитину, 2013 року народження, яка перебуває на його утриманні.

У судовому засіданні позивач не визнав подану апеляційну скаргу та просив її відхилити.

Відповідач апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити, ухваливши рішення про відмову у позові.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 21.08.2009 р. було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_1 від 06.08.2011 р.

Від шлюбу вищевказані особи мають повнолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З довідки Національної академії внутрішніх справ № 02-10 від 10.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 навчається на першому курсі академії на денній формі навчання за державним замовленням ступеня вищої освіти бакалавра. Термін навчання: з 23.07.2018 року по 30.06.2022 року.

Відповідач з 13.07.2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , від якого має малолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, з матеріалів наданих відповідачем встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції, з висновком якого частково погоджується колегія суддів, виходив з потреби позивача у матеріальній допомозі та можливості відповідача таку допомогу надавати.

Так, відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:

досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання, факт потреби останнього у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє позивача можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має необхідного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

Згідно положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно ч.ч. 2-3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи слідує, що відповідач є працездатною особою, а отже, зобов`язаний приймати участь в матеріальному забезпеченні дітей.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про те, що його матеріальний стан не дає йому змоги приймати участь в матеріальному утриманні дитини, що продовжує навчання та яка такої допомоги потребує.

Разом з тим, колегія суддів при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню, враховує стан здоров`я відповідача який є інвалідом 3 групи, а також факт перебування на утриманні ОСОБА_2 малолітньої дитини від іншого шлюбу, а тому вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню, з 1/4до 1/6 частини від усіх видів доходу платника аліментів щомісячно.

З урахуванням викладеного, судове рішення в силу ст. 376 ЦПК України підлягає зміні, в частині визначення частки аліментів іншій частині рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2019 року змінити в частині визначення частки присуджених судом аліментів з ј до 1/6 частини, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) працюючого завідуючим господарства ТОВ ГК «Яровіт» на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_2 ) аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 28.01.2019 року на період навчання до 30.06.2022 року, але не більше як до досягнення ОСОБА_1 23 років.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: