ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 665/156/19 Головуючий в І інстанції Березнікова О.В.
Номер провадження 22ц - 819/1614/2019 Доповідач: Бугрик В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової

палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Бугрика В.В.,

Суддів: Базіль Л.В.,

Семиженка Г.В.,

секретар Давиденко І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області у складі судді Березнікова О.В. від 24 липня 2019 року за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 16.11.2006 року АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №HEU0AU00180264, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 8303,00 Доларів США на термін до 15.11.2013 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у встановлені договором строки. Відповідач своєчасно не повернув кошти на погашення кредиту, відповідно до розрахунку, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 3297,94 Доларів США.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву пояснив, що із вказаними доводами позивача погодитись неможливо, тому у позові має бути відмовлено. Так, за умовами п. 1.1. кредитного договору № HEU0AU00180264 від 16.11.2006 р., банк зобов`язався через касу надати готівку у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 8 303,00 доларів США на купівлю автомобіля. Надалі, умовами договору встановлено, що строк, на який надавався кредит, становив з 16.11.2006 р. по 15.11.2013 р., тобто на 7 років. Пунктом 5.3. Договору, передбачено, що припинення дії даного договору здійснюється відповідно до діючого законодавства України. Таким чином, кредитний договір № HEU0AU00180264 від 16.11.2006 р., вичерпував свою дію 15.11.2013 р., та надавав позивачу право на стягнення не виконаних мною зобов`язань за ним в межах строку позовної давності.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області по справі № 2-643/11 від 18 жовтня 2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Приватбанк» до нього. Стягнуто 5 783,65 доларів США заборгованості за кредитним договором та вирішено в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави, тобто придбаний автомобіль. Після реалізації вищевказаного предмету застави, за відповідачем залишилася заборгованість в сумі 27 491, 16 грн., стягнення якої здійснювалось у порядку ЗУ «Про виконавче провадження», тобто на виконання вищевказаного рішення суду. Свої зобов`язання за виконавчим провадженням відповідач виконав у повному обсязі, тобто сплатив борг, про що свідчить постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження (ВП № 52509564) від 03.08.2018. Таким чином, обов`язки перед банком виконано в повному обсязі. Відповідач вказав, що сплатив усі вимоги, які зафіксовані та установлені судом за 4 місяці до звернення АТ КБ «Приват банк» з новим позовом, зазначив, що між ним та банком 23.07.2013 р. було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № HEU0AU00180264 від 16.11.2006 р., за умовами якої сторони дійшли згоди, що залишок боргу буде сплачуватись, щомісяця рівними платежами в сумі 76,74 долари США. Останній платіж мав бути здійснений 15.07.2015 р.

Таким чином, банк знехтував вищевказаними нормами законодавства, оскільки виконання зобов`язань за кредитним договором № HEU0AU00180264 від 16.11.2006 почало здійснюватися подвійно, як в межах виконавчого провадження за рішенням суду, так й у межах додаткової угоди № 1 від 23.07.2013 року. Крім того, послався на застосування до вимог позивача строку позовної давності. Зазначив, що строк позовної давності сплив 14.07.2018 року. Натомість позовну заяву, представником Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», спрямовано до Чаплинського районного суду Херсонської області лише 02.01.2019 року, тобто більш ніж через п`ять місяців після спливу строку позовної давності.

Рішенням суду у задоволені позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалите нове про задоволення позовних вимог. Зазначив, що висновок суду першої інстанції про застосування норм строку позовної давності є передчасним, оскільки відповідачем було здійснено часткову оплату заборгованості у 2017-2018 роках, що підтверджує банківська виписка та свідчить, що перебіг позовної давності було перервано.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що між сторонами 16.11.2006 року був укладений кредитний договір №HEU0AU00180264, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8303,00 Доларів США на покупку автомобіля на термін до 15.11.2013 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у встановлені договором строки.

П. 1.3. вказаного договору визначено, що забезпеченням за даним договором виступає застава автомобіль DAEWOO.

У зв`язку неналежним виконанням зобов`язань за зазначеним договором, станом на 20 червня 2011 року у відповідача виникла заборгованість, яка становила 5783,65 Доларів США, з урахуванням відсотків, комісії пені та штрафів. Заборгованість за тілом кредиту становила 4412,77 Доларів США. У зв`язку з чим АТ КБ «Приват Банк» звернулось до Чаплинського районного суду з вимогою стягнення зазначеної заборгованості і рішенням суду від 18.10.2011 року вимоги АТ КБ «Приват Банк» задоволено в повному обсязі та в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет застави, автомобіль DAEWOO, 2006 року випуску.

Після реалізації вищевказаного предмету застави, за відповідачем залишилася заборгованість в сумі 27 491, 16 грн., стягнення якої здійснювалось у порядку ЗУ «Про виконавче провадження», тобто на виконання вищевказаного рішення суду, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 03.08.2018 року ВП № 52509564, якою встановлено, що борг сплачено повністю згідно платіжного доручення ВДВС № 1839 від 19.07.2018 року та провадження закрито.

Між сторонами 23.07.2013 року також було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № HEU0AU00180264 від 16.11.2006 року, за умовами якої сторони дійшли згоди, що залишок боргу буде сплачуватись, щомісяця рівними платежами в сумі 76,74 долари США. Останній платіж мав бути здійснений 15.07.2015 року, відповідно до графіку погашення заборгованості.

Позивач вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань кредитного договору № HEU0AU00180264 від 16.11.2006 року у відповідача, станом на 29.12.2018 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої згідно розрахунку банку становить 3297,64 Доларів США, що складається з: 1544,25 Доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 0,29 Доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1753,40 Доларів США - пеня.

Відповідач при подачі відзиву заявив про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом, який сплив 14.07.2018 року.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За умовами кредитного договору № HEU0AU00180264 від 16.11.2006 встановлено, що строк на який надавався кредит становив з 16.11.2006 по 15.11.2013. Далі, 23.07.2013 року відповідно до укладеної додаткової угоди №1 до кредитного договору № HEU0AU00180264 від 16.11.2006 року, за умовами п. 1.2. встановлено, що останній платіж мав бути здійснений 15.07.2015 року, відповідно до графіку погашення заборгованості тобто з 16.07.2015 року заборгованість повинна бути повернута у повному обсязі. У банка виникло право примусового стягнення з відповідача кредитних коштів, 16 липня 2015 року, тобто після спливу строку останнього узгодженого платежу. Тому банк, звернувся із позовною заявою до суду лише 28 січня 2019 року, тобто з порушенням строку позовної давності.

Проте повністю з зазначеним рішенням суду колегія суддів погодитися не може.

Апеляційним судом перевірено матеріали справи та встановлено, що відповідно до наданих у матеріалів справи, а саме виписки з рахунку ОСОБА_2 встановлено, що на 16.08.2019 року заборгованість за кредитним договором останнього відсутня.

Так, рішенням Чаплинського районного суду з відповідача було стягнуто заборгованість в сумі 5768,65 дол. США, після реалізації автомобілю суми коштів не вистачило для повного погашення заборгованості, банк звернувся повторно з вимогами про стягнення боргу, рішенням суду в 2013 році було стягнуто з відповідача кошти в сумі 27491, 16 гривень. Чаплинським районним судом було видано виконавчий лист на вказану суму, який перебував на виконанні у Чаплинському ВДВС з 04 жовтня 2016 році, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження. 03 серпня 2018 року виконавче провадження було завершено фактичним виконанням.

Отже наведене свідчить про безпідставність позовних вимог.

Апеляційний суд наголошує, що для правильного застосування ч. 1 ст. 261 ЦК при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Виходячи з вимог ст. 261 ЦК позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, по захист якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Районний суд не пересвідчившись у наявності боргу у ОСОБА_2 , не перевіривши законність його нарахування та законності подання позову в цілому, передчасно та помилково застосував строк позовної давності до вказаних правовідносин.

Апеляційний суд зазначає, що загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно розрахунку АТ «Приват Банк» встановлено, що з 23.07.2018 року після останнього зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2464 заборгованість ОСОБА_2 перед банком відсутня. Банк же з вказаним позовом про стягнення заборгованості безпідставно звернувся 28.01.2019 року. Тому у задоволені вказаних позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», задовольнити частково.

Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 24 липня 2019 року по даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити з інших підстав, за необґрунтованістю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Повний текст постанови складений 12 листопада 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик