Справа № 446/49/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2019 року м.Кам"янка-Бузька
Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Бакай І. А.
за участі: секретаря судового засідання Михайлишин О.В.
розглянувши у відкритому, підготовчому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осособитакими, що втратили права користування житлом,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Приватизаційним відділом житлового фонду Кам"янка-Бузької міської ради 07.02.2006 року на підставі наказу ППВКФ "Шляхбуд" №42 від 22.12.2005 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9821586 від 13.02.2006 року є власницею Ѕ житлової квартири АДРЕСА_1 . У даному будинку зареєстрована ОСОБА_2 яка не проживають у будинку понад рік, її речі у житловому приміщенні відсутні, участі в утриманні житла вона не бее. Всі витрати, пов`язані із утриманням будинку, позивач здійснює самостійно. Через реєстрацію відповідача у належному їй будинку вона обмежена у реалізації в повній мірі свого права власності.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені у позові, просила позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з"явилась, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, ухвалив розглядати справу на підставі наявних у справі доказів без участі відповідача, який, був належним чином повідомлений про час розгляду справи, до суду не прибув, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.
Заслухавши позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що житлової квартири АДРЕСА_1 є приватизованою і згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Приватизаційним відділом житлового фонду Кам"янка-Бузької міської ради 07.02.2006 року на підставі наказу ППВКФ "Шляхбуд" №42 від 22.12.2005 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9821586 від 13.02.2006 року вона ОСОБА_1 являється її співвласником .
Згідно довідки №2723 від 11.12.2018р., виданої Кам"янка-Бузькою міською радою про те, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрована в АДРЕСА_2 , разом з нею зареєстрована ОСОБА_2 .
Актами про відсутність особи за місцем реєстрації житлової квартири АДРЕСА_1 і від 26.09.2018р., 16.10.2018р., 21.11.2018р. встановлено, що в даному житловому будинку відповідач ОСОБА_2 не проживає більше одного року, комунальні послуги не сплачує, жодних витрат по утриманню квартири не несе.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб
Відповідно до п.3 Листа ВССУ від 28.01.2013 року "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, колишніми членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.
У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Враховуючи той факт, що відповідач відсутня понад один рік у житловій квартирі АДРЕСА_1 і, що судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності сторонами не надано, а судом не здобуто, з врахуванням наведеного, з метою недопущення подальшого порушення права позивача на вільне користування та розпорядження належним їй майном, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
ухвалив :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осособитакими, що втратили права користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 від 16.01.2013р.) такою що втратила право на користування житловою квартирою АДРЕСА_1 і .
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29.11.2019 року.

Суддя : І.А.Бакай