КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019року місто Київ

справа № 761/22404/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Златодом» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Юзькової О.Л. у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Златодом» до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОБЗАР ПЛАЗА», ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТУАЛ ЛІМІТЕД», треті особи: Комунальне підприємство «Добробут» Литвинівської сільської ради у місті Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лящук Олена Вікторівна про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання правочинів недійсними,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів, в якому просив:

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41312753 від 29 травня 2018 року 10:28:00, винесене Грусевичем С. Г., філія КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у місті Києві, на підставі якого був внесений запис про право власності ОСОБА_2 №26348002 на нежитлову будівлю (літера В), загальною площею 214,5 м.кв, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

визнати недійсним правочин щодо внесення до статутного капіталу ТОВ «КОБЗАР ПЛАЗА» нежитлової будівлі літера «В», загальною площею 214,5 м.кв, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оформленого актом приймання-передачі нерухомого майна від 30 листопада 2018 року;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44493321 від 08 грудня 2018 року 15:40:21, винесене приватним нотаріусом Ляшук О.В., Київський міський нотаріальний округ, на підставі якого був внесений запис про право власності ТОВ «КОБЗАР ПЛАЗА» №29336569 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю (літера В), загальною площею 214,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41313465 від 29 травня 2018 року 10:42:45, внесеного ОСОБА_9., філія КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у місті Київ на підставі якого був внесений запис про право власності ОСОБА_1 №26348649 на гараж 2, загальною площею 79,5 м.кв, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого мана 000; нежитлову будівлю (літера Г), загальною площею 248,1 м.кв, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; нежитлову будівлю (літера В), загальною площею 214,5 м.кв, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:00;

визнати недійсним правочин щодо внесення до статутного капіталу ТОВ «ТУАЛ ЛІМІТЕД» нежитлової будівлі літера «Г», загальною площею 248,1 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оформленого актом приймання-передачі нерухомого майна від 12 листопада 2018 року;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44084785 від 16 листопада 2018 року 11:48:08, винесене приватним нотаріусом Ляшук О. В., Київський міський нотаріальний округ, на підставі якого був внесений запис про право власності ТОВ «ТУАЛ ЛІМІТ» №28954973 на нежитлову будівлю (літера Г), загальною площею 248,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Одночасно із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об'єкти нерухомості:

- нежитлову будівлю (літера В), загальною площею 214,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- гараж 2, загальною площею 79,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- нежитлову будівлю (літера Г), загальною площею 248,1 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- нежитлову будівлю (літера В), загальною площею 214,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Також просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони виконання будь-яких робіт на вищевказаних об`єктах нерухомості.

Обгрунтовуючи вказану заяву позивач посилався на те, що оскільки, спочатку право власності на спірні об`єкти були зареєстровані на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а потім на підставі актів приймання-передачі нерухомого майна були передані у власність ТОВ «КОБЗАР ПЛАЗА» та ТОВ «ТУАЛ ЛІМІТЕД», існує ймовірність подальшої перереєстрації права власності на вищевказані об`єкти за іншими особами, що унеможливить ефективний захист законних інтересів мешканців будинку АДРЕСА_1 , за захистом яких звернувся позивач.

Вказував, що на момент звернення із позовною заявою, на вказаних об`єктах нерухомості продовжується будівництво, у зв`язку з чим доцільним є забезпечити позов також шляхом заборони виконання будь-яких робіт на даних об`єктах, оскільки невжиття таких заходів може також значно ускладнити ефективний захист законних інтересів, за яким звернувся позивач.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні заявиОСББ «Златодом» про забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСББ «Златодом» подав апеляційну скаргу, в якійпосилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що оскаржувана ухвала не містить обґрунтування чи досліджував суд першої інстанції будь-які докази, адже на фотографіях чітко і розбірливо видно, що будівельні роботи на спірних об`єктах нерухомості відбуваються, а лист Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу КМР (КМДР) №073-Х-5882/1-936 від 24 травня 2019 року говорить про відсутність будь-яких дозвільних документів у відповідача у часовий проміжок, що передував поданню заяви про забезпечення позову.

Вказував, що також в оскаржуваній ухвалі не міститься обґрунтування того, чому суд першої інстанції протягом трьох місяців з моменту подання заяви про забезпечення позову бездіяв, не розглядаючи її та не вирішуючи питання викладені у ній, адже заява про забезпечення позову була подана 04 червня 2019 року, а суд розглянув її лише 29 серпня 2019 року, тим самим порушивши вимоги ч.1 ст.153 ЦПК України.

Зазначав, що оскаржувана ухвала не містить обґрунтованої мотивувальної частини та вказівок на закон, яким керувався суд постановляючи таку ухвалу.

Посилався на те, що висновки суду ґрунтуються виключно на власних припущеннях та не містять належної оцінки наданих позивачем доказів, що суперечить вимогам ст.ст.260, 263 ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу позивача до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника позивача ОСББ «Златодом» - адвоката Громового О.В. надійшло клопотання, в якому він просив відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з тим неможливістю взяти участь в судовому засіданні через робоче відрядження до міста Харків 19 листопада 2019 року.

Колегія суддів відхиляє клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки як вбачається з довіреності від 06 червня 2019 року ОСББ «Златодом» уповноважив адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 представляти його інтереси, зокрема у Київському апеляційному суді у справі №761/22404/19. А відтак, позивач ОСББ «Златодом» мав можливість забезпечити участь в судовому засіданні, яке призначене на 19 листопада 2019 року іншого представника.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не обгрунтовано необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язуєпри розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з позовом просив:

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41312753 від 29 травня 2018 року 10:28:00, винесене Грусевичем С.Г., філія КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у місті Києві, на підставі якого був внесений запис про право власності ОСОБА_2 №26348002 на нежитлову будівлю (літера В), загальною площею 214,5 м.кв, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

визнати недійсним правочин щодо внесення до статутного капіталу ТОВ «КОБЗАР ПЛАЗА» нежитлової будівлі літера «В», загальною площею 214,5 м.кв, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оформленого актом приймання-передачі нерухомого майна від 30 листопада 2018 року;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44493321 від 08 грудня 2018 року 15:40:21, винесене приватним нотаріусом Ляшук О.В., Київський міський нотаріальний округ, на підставі якого був внесений запис про право власності ТОВ «КОБЗАР ПЛАЗА» №29336569 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю (літера В), загальною площею 214,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41313465 від 29 травня 2018 року 10:42:45, внесеного ОСОБА_9., філія КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у місті Київ на підставі якого був внесений запис про право власності ОСОБА_1 №26348649 на гараж 2, загальною площею 79,5 м.кв, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого мана 000; нежитлову будівлю (літера Г), загальною площею 248,1 м.кв, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; нежитлову будівлю (літера В), загальною площею 214,5 м.кв, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:00;

визнати недійсним правочин щодо внесення до статутного капіталу ТОВ «ТУАЛ ЛІМІТЕД» нежитлової будівлі літера «Г», загальною площею 248,1 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оформленого актом приймання-передачі нерухомого майна від 12 листопада 2018 року;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44084785 від 16 листопада 2018 року 11:48:08, винесене приватним нотаріусом Ляшук О. В., Київський міський нотаріальний округ, на підставі якого був внесений запис про право власності ТОВ «ТУАЛ ЛІМІТ» №28954973 на нежитлову будівлю (літера Г), загальною площею 248,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Отже, предметом спору у даній справі є: скасування рішень реєстраторів та визнання недійсним правочину щодо внесення до статутного капіталу ТОВ «КОБЗАР ПЛАЗА» нежитлової будівлі літера «В», загальною площею 214,5 м.кв, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оформленого актом приймання-передачі нерухомого майна від 30 листопада 2018 року.

Тобто, позивач звернувся до суду з позовом немайнового характеру.

А відтак, колегія суддів вважає, що захід забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на нежитлові будівлі, є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами, що відповідає правовим висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №201/12570/18 та в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №127/220/19, в яких вказано, що вид забезпечення позову - «накладення арешту на квартиру» неспівмірний із предметом позову «про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності».

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСББ «Златодом» також просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони виконання будь-яких робіт на спірних об`єктах нерухомості.

Разом з цим, заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, як саме невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем - шляхом заборони виконання будь-яких робіт на спірних об`єктах нерухомості, може ускладнити ефективний захист прав позивача чи унеможливити виконання рішення суду, виходячи із предмету спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що створення нових об`єктів та/або зміна існуючих об`єктів, у зв`язку з будівництвом на вищевказаних об`єктах унеможливить ефективний захист законних інтересів мешканців будинку АДРЕСА_1 , колегія суддів відхиляє, оскільки обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом заборони виконання будь-яких робіт на спірних об`єктах нерухомості не направлений на забезпечення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання правочинів недійсними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, щооскаржувана ухвала не містить обґрунтування та належної оцінки наданих позивачем доказів: фотографій, листа Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу КМР (КМДР) №073-Х-5882/1-936 від 24 травня 2019 року колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції постановляючи ухвалу врахував предмет спору, ефективний захист прав позивача та дав оцінку доводам ОСББ «Златодом», викладених в заяві про забезпечення позову.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Виходячи з оцінки доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості та співмірності вимог позивача щодо забезпечення позову та доказів, наданих в обґрунтування таких доводів, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції у порушення вимог ч.1 ст.153 ЦПК України розглянув заяву про забезпечення позову більше ніж через 3 місяці висновків суду першої інстанції не спростовують і на їх правильність не впливають.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Златодом» - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 29 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: