У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

спр. № 336/7639/18

пр. 2/336/1042/19

15 січня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Зарютіна П.В., при секретарі Чернишовій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, третя особа - Первинна профспілкова організація КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, про визнання наказів незаконними та їх скасування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Зарютіна П.В. від 11.12.2018 року за позовом ОСОБА_1 було відкрито провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Натомість, від представника відповідача адвоката ОСОБА_2 надійшла заява відвід судді Зарютіна П.В.

Так, стаття 36 ЦПК України виключає можливість судді брати участь у розгляді справи при наявності інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді (п.5 ч.1).

При вирішенні заяви про відвід суд керується вимогами Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, які підлягають застосуванню, як джерело права відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Згідно п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні від 09.11.2006 року по справі «Білуха проти України» Європейський Суд з прав людини вказав, що у відповідності зі сталою практикою названого суду наявність неупередженості відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями.

Згідно об'єктивного критерію, серед інших аспектів, необхідно визначити, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його неупередженості (справа «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, пп . 27 28 і 30, справа «Ветштайн проти Швейцарії» (Веттштайн v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, 2000., ЄСПЛ XII). У кожній окремій справі необхідно з'ясувати, чи мають відносини, що розглядаються, таку природу і ступінь, які свідчать про небезсторонність суду (справа «Пуллара проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Чинником, який впливає на обєктивний критерій, представник відповідача зазначила те, що позивач змінила свого представника на адвоката ОСОБА_3, яка є невісткою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В., яка має великий авторитет та вплив на інших суддів названого суду.

Натомість, відомості про участь невістки судді Щасливої О.В. у розгляді Шевченківським районним судом м. Запоріжжя справи за позовом ОСОБА_1 у матеріалах провадження відсутні.

Власні висновки сторона відповідача підтверджує лише констатацією наявності у судді Щасливої О.В. авторитета. Між тим, на момент вирішення заявленого відводу стороною відповідача не доведено, а судом жодним чином не установлено те, що суддя Щаслива О.В. має вплив на суддю Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Зарютіна П.В., що може свідчити про упередженість судді Зарютіна П.В. у вищевказаній справі.

За суб'єктивним критерієм враховуються особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність по конкретній справі.

Щодо суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надані докази протилежного (справа «Ветштайн проти Швейцарії» (Веттштайн v. Switzerland), Пункт 43).

Так, за ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Натомість, при поданні позову ОСОБА_1 вказаних вимог не додержано: до позову нею документи, що підтверджують сплату судового збору, у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, не додавалися.

Предметом позову ОСОБА_1 є захист трудових прав.

Але згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі не у всіх справах щодо захисту трудових прав, а лише у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, вимоги про що позивачем не заявлялися.

Дійсно, ч. 1 ст. 136 ЦК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Натомість, суддею Зарютіним П.В. відповідне судове рішення з відстрочки чи розстрочки сплати ОСОБА_1 судового збору не ухвалювалося, як і рішення про звільнення позивача від сплати судового збору (ч.3 ст. 136 ЦПК України).

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1 ст. 185 ЦПК України).

Натомість, суддею Зарютіним П.В. відповідне судове рішення про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху через недотримання позивачем положень ст. 177 ЦПК України також не ухвалювалося. Як вже зазначалося судом, ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Зарютіна П.В. від 11.12.2018 року за позовом ОСОБА_1 було відкрито провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, на думку суду, вказане судове рішення, ухвалене суддею Зарютіним П.В. за відсутності додержання позивачем вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України, є підставою для констатації судом наявності такого субєктивного критерію, який свідчить про наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості названого судді.

Таким чином, суд вважає, що навіть за відсутності обєктивних підстав, установлені судом фактичні обставини є чинником, що перешкоджає реалізації гарантованого п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини права на справедливий суд.

Оскільки у судове засідання учасники справи не явилися, у порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36-41 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача адвоката ОСОБА_2 про відвід судді Зарютіна П.В. задовольнити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, третя особа - Первинна профспілкова організація КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, про визнання наказів незаконними та їх скасування - передати до канцелярії Шевченківського районного суду м. Запоріжжя для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.В. Зарютін