ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року м. Київ

справа № 367/2761/17

провадження № 22-ц/824/10317/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року у складі судді Карабаза Н.Ф., повний текст складений 11.04.2018 року, у справі за клопотанням ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання на території України рішення Кишинівського Апеляційного суду Республіки Молдова від 07 вересня 2016 року про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 ,

встановив:

У травні 2017 року до суду від Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшло клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання на території України рішення Кишинівського Апеляційного суду від 07 вересня 2016 року про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 .

Зазначене клопотання мотивовано тим, що у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до адміністратора сайту www.eknigi.org ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про порушення авторських прав і стягнення матеріального збитку, 20 жовтня 2014 року Грігоріопільський суд виніс судове рішення, в якому встановив порушення авторських прав ОСОБА_1 адміністратором сайту www.eknigi.org ОСОБА_5 і відхилив позов про стягнення з рахунку адміністратора сайту ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 - 16 097 євро.

Рішенням Кишинівського Апеляційного суду від 07 вересня 2016 року рішення Грігоріопільського суду від 20 жовтня 2014 року скасовано в частині та частково задоволено вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення компенсації за порушення авторських прав у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) леїв. Стягнуто з ОСОБА_2 державне мито у розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) леїв. У останньому рішення Грігоріопольського суду залишилось в силі.

Ухвалою Колегії по цивільних, комерційних і адміністративних справах Верховного суду від 11 січня 2017 року відмовлено в прийнятті касаційної скарги ОСОБА_5 .

Заявник ОСОБА_6 вважає, що рішення Кишинівського Апеляційного суду від 7 вересня 2016 року має бути виконане на території України, а тому просив компетентний суд України визнати і привести у виконання рішення Кишинівського Апеляційного суду Республіки Молдова від 07 вересня 2016 року на підставі Договору між Республікою Молдовою і Україною про правову допомогу і правові стосунки по цивільним і кримінальним справам від 13 грудня 1993 року.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким надати дозвіл на виконання рішення Кишинівського Апеляційного суду від 07 вересня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги заявник зазначає про те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не вказав жодної підстави для відмови у наданні дозволу, як це передбачено ч. 2 ст. 468 ЦПК України.

У відзиві на скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_8 зазначив, що судом вірно встановлено, що клопотання про визнання і виконання рішення суду може бути подане безпосередньо до відповідного суду Договірної Сторони, проте до Ірпінського міського суду Київської області клопотання ОСОБА_9 надійшло від Головного територіального управління юстиції в Київській області, що не передбачається Договором між Україною і Республікою Молодова, тому суд правильно відмовив у задоволенні клопотання.

В суді апеляційної інстанції представник боржника ОСОБА_8 . просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заявник ОСОБА_6 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явився, причин неявки не повідомив, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника боржника ОСОБА_8 , розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, рішенням Суду сектора Чентру мун. Кишиніва від 20 жовтня 2015 року задоволено позовну заяву ОСОБА_11 проти адміністратора сайту www.eknigi.org про захист авторських прав і відшкодування матеріального збитку, частково. Вважати порушення авторського права ОСОБА_1 адміністратором сайту www.eknigi.org авторських майнових прав, виняткового права ОСОБА_1 на поширення творі, книг «Активні СМD-компоненти. Маркировка, характеристики, заміна», СПб, НІТ 2006; «5000 сучасні мікросхем УНЧ і їх аналоги», СПб, НІТ, 2008; «3500 мікросхем підсилювачів потужності низької частоти і їх аналоги», М. ДМК-пресс, 2005; «Попередні підсилювачів низької частоти. Регулювальники гучності і тембру. Підсилювачі індикації», М, ДМК - пресс, 2008. Відхилено вимогу про стягнення із адміністратора сайту www.eknigi.org 16067 євро у вигляді встановленої суми як необґрунтоване (а.с.39-43).

Рішенням колегії по цивільних справах Апеляційної Палати Кишиніва від 07 вересня 2016 року прийнято апеляційну заяву, представлену подавцем апеляції ОСОБА_6 Частково відмінено вирішення Суду сектора Чентру мун. Кишиніва від 20 жовтня 2015 року в частині, згідно якої була визнана необґрунтованою претензія позивача ОСОБА_12 про стягнення з адміністратора сайту www.eknigi.org ОСОБА_5 16067 євро у вигляді встановленої суми, і з даного питання винесено нову ухвалу, згідно якої задоволено претензію позивача ОСОБА_1 і стягнуто з відповідача - адміністратора сайту www.eknigi.org ОСОБА_5 на користь позивача Тарута Євгенія 80 000 леїв, а також стягнуто з відповідача - адміністратора сайту www.eknigi.org ОСОБА_5 на користь держави державне мито у розмірі 2400 леїв. Збережено в силі рішення Суду сектора Чентру мун. Кишиніва від 20 жовтня 2015 року в тій частині, згідно якої було прийнято заяву ОСОБА_1 проти адміністратора сайту www.eknigi.org авторських майнових прав, виняткового права ОСОБА_1 на поширення творі, а саме книг «Активні СМD-компоненти. Маркировка, характеристики, заміна», СПб, НІТ, НІТ 2006; «5000 сучасні мікросхем УНЧ і їх аналоги», СПб, НІТ, 2008; «3500 мікросхем підсилювачів потужності низької частоти і їх аналоги», М. ДМК-пресс, 2005; «Попередні підсилювачів низької частоти. Регулювальники гучності і тембру. Підсилювачі індикації», М, ДМК - пресс, 2008 (а.с.44-52).

Рішенням Колегії по цивільних, комерційних і адміністративних справах Вищої судової палати від 11 січня 2017 року касаційна скарга, подана ОСОБА_13 через представника, адвоката Препеліца Міхаели визнана неприйнятною (а.с.53-56).

06 лютого 2017 року ОСОБА_7 звернувся до компетентного суду України з клопотання про визнання і приведення у виконання рішення Кишинівського Апеляційного суду від 07 вересня 2016 року (а.с.3,4).

Відповідно до п.5.7 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, затвердженої спільним наказом Мінюсту України та ДСА України від 27.06.2008 року, Головне територіальне управління юстиції у Київській області 21 квітня 2017 року направило клопотання до Ірпінського міського суду Київської області за місцем проживання відповідача вказаному у клопотанні.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволення клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання на території України рішення Кишинівського Апеляційного суду від 07 вересня 2016 року про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , суд першої інстанції зазначив, що встановлені у справі факти дають підстави для відмови у задоволенні клопотання.

Судова колегія не погоджується з таким висновком.

Відповідно частини першої статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають у тому числі з сімейних правовідносин, що набрали законної сили.

Частиною першою статті 462 ЦПК України визначено, що рішення іноземного суду визнаються і виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

За частиною першою статті 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Відповідно до частини першої статті 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; мотиви подання клопотання.

Частиною 1 статті 468 ЦПК України передбачено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, частина друга даної статті містить перелік випадків, коли у задоволенні клопотання може бути відмовлено:

1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили;

2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи;

3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України;

4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді;

5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні;

6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду;

7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України;

8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання;

9) в інших випадках, встановлених законами України.

Статтею 48 Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 13 грудня 1993 року, ратифікованого Україною Законом від 10 листопада 1994 року встановлено, що за умов, передбачених цим Договором, Договірні Сторони визнають і виконують на своїй території рішення судів з цивільних справ, винесені на території іншої Договірної Сторони.

Стаття 49 вказаного Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу визначає наступні умови, за яких рішення Договірної Сторони визнаються і виконуються: 1) відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території рішення було винесено, воно набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, також рішення, що не набрали законної сили, але підлягають виконанню; 2) суд, який виніс рішення, був компетентним на підставі цього Договору, а у випадку відсутності такого врегулювання в Договорі - на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане; 3) сторона не була позбавлена можливості захисту своїх прав, а у випадку обмеженої процесуальної здатності, - належного представництва, а зокрема, сторона, яка не прийняла участі в розгляді справи, отримала виклик в судове засідання своєчасно і належним чином; 4) справа між тими самими сторонами не була вже вирішена з винесенням рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, і якщо між тими самими сторонами не була раніше порушена справа в суді тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане; 5) рішення органу третьої держави між тими самими сторонами і в тій самій справі не було вже визнане або виконане на території тієї Договірної Сторони, де рішення має бути визнане і виконане; 6) при винесенні рішення застосовано законодавство відповідно з цим Договором, а у випадку відсутності такого врегулювання у Договорі - на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.

Відповідно до ст. 50 вищезазначеного Договору клопотання про визнання і виконання рішення може бути подане безпосередньо до відповідного суду тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, або також за посередництвом суду, який розглядав справу в першій інстанції. До клопотання потрібно додати: 1) рішення або його завірену копію разом з підтвердженням, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, якщо рішення не набрало законної сили, разом з підтвердженням, що воно підлягає виконанню, якщо це не витікає з самого рішення, 2) документ, який підтверджує, що сторона, відносно якої винесене рішення і яка не приймала участь у розгляді справи, отримала виклик у судове засідання своєчасно і належним чином, згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене; а в випадку обмеженої процесуальної здатності сторони - документ, який підтверджує, що та сторона була представлена належним чином, 3) завірений переклад клопотання, а також документів, зазначених в підпунктах 1 - 2, на мову тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.

В п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 24.12.1999 року Про порядок розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень судів іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України" зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів встановлено, що рішення колегії по цивільних справах Апеляційної Палати Кишиніва від 07 вересня 2016 року, яке набрало законної сили 11 січня 2017 року після перегляду Колегії по цивільних, комерційних і адміністративних справах Вищої судової палати, підлягає виконанню на території України за місцем проживання відповідача; відповідач ОСОБА_14 приймав участь у розгляді справі через свого представника адвоката Препеліца Міхаєла та подавав касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі, що свідчить про обізнаність щодо стягнення з нього грошових коштів.

Таким чином, рішення колегії по цивільних справах Апеляційної Палати Кишиніва від 07 вересня 2016 року підлягає визнанню та виконанню на території України, оскільки підстав, визначених ст. 468 ЦПК України для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання наведеного судового рішення, колегією суддів не встановлено

Доводи боржника ОСОБА_8 викладені у відзиві на скаргу не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про визнання і виконання рішення безпосередньо до відповідного суду, яке було направлено до цього суду Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області відповідно до Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Мінюсту України та ДСА України від 27.06.2008 року за №1092/5/54, зареєстрованим в МЮ України 02.07.2008 року за № 573/15264.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання на території України рішення Кишинівського Апеляційного суду Республіки Молдова від 07 вересня 2016 року підлягає задоволенню.

Крім того, необхідно зазначити, що якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали (ч. 8 ст. 467 ЦПК України).

Відповідно до довідки НБУ 14 листопада 2019 року офіційний курс молдавського лея до гривні складав 1,4 (роздруківка у справі).

Згідно рішення Кишинівського Апеляційного суду Республіки Молдова від 07 вересня 2016 року з відповідача ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_1 80 000 леїв, що в перерахунку на національну валюту складає 112 000 грн., а також з відповідача ОСОБА_5 на користь держави стягнуто державне мито у розмірі 2 400 леїв, що в перерахунку на національну валюту складає 3 360 грн.

Враховуючи викладене, висновок суду про відмову в задоволення клопотання ОСОБА_1 є таким, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали з постановленням нового судового рішення про задоволення клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання на території України рішення Кишинівського Апеляційного суду Республіки Молдова від 07 вересня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання на території України рішення Кишинівського Апеляційного суду Республіки Молдова від 07 вересня 2016 року.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Кишинівського Апеляційного суду Республіки Молдова від 07 вересня 2016 року по цивільній справі № 2а-4763/15 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Відповідно до рішення Кишинівського Апеляційного суду Республіки Молдова від 07 вересня 2016 року по цивільній справі № 2а-4763/15 стягнути з відповідача ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ) на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) 80 000 леїв, що згідно курсу НБУ станом на 14.11.2019 року становить 112 000 (сто дванадцять тисяч) грн., а також стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь держави державне мито у розмірі 2 400 леїв,що згідно курсу НБУ станом на 14.11.2019 року становить 3 360 (три тисячі триста шістдесят) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :