Справа № 462/4792/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_8, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини , -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_8, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов обґрунтовує тим, що на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 належала квартира АДРЕСА_1. В подальшому право власності на вказану квартиру набув ОСОБА_6 на підставі договору дарування квартири від 24 травня 2012 року. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2017 року, договір дарування квартири АДРЕСА_1 визнано недійсним, сторони повернуто до попереднього стану, що існував до укладення даного договору. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2017 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2017 року залишено без змін. Ухвалою Верховного суду від 09 лютого 2018 року зупинено виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2017 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2017 року до закінчення касаційного провадження. Постановою Верховного суду від 04 липня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2017 року залишено без змін. Отже, з 04 липня 2018 року квартира АДРЕСА_1 повернулась у власність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Однак, ОСОБА_9 помер 24 листопада 2013 року, а ОСОБА_10 померла 26 травня 2015 року.

Зазначає, що після смерті його матері ОСОБА_10 в 2015 року спадкового майна не залишилося, а тому він не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Враховуючи, що спірна квартира повернулась у власність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 лише після набрання законної сили постановою Верховного суду від 04 липня 2018 року, то обєктивна необхідність прийняття спадщини після смерті матері виникла в нього саме з вказаної вище дати. Також зазначає, що він звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак 30 липня 2018 року приватний нотаріус ЛМНО ОСОБА_11 відмовила йому у видачі свідоцтва про прийняття спадщини в звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, визначеного ст. 1270 ЦК України.

Вважає, що наведені обставини свідчать про поважність причин пропуску ним строку для прийняття спадщини після смерті матері.

З огляду на наведене та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить визначити ОСОБА_6 додатковий строк 3 місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_10, яка померла 27 травня 2015 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13 серпня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі ОСОБА_8 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

19 вересня 2018 року представник третьої особи предявив позов до ОСОБА_6, ОСОБА_7 міської ради про визнання спадщини відумерлою та передачу кв. 4 а в буд. 7 по вул. Бортнянського у м. Львові у власність територіальної громади.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19 вересня 2018 року відмовлено у прийнятті позовної заяви третьої особи ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 міської ради про визнання спадщини відумерлою та передачу кв. 4 а в буд. 7 по вул. Бортнянського у м. Львові у власність територіальної громади до спільного розгляду з позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_8, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2018 року закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що наведені у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 вважає, що строк подання заяви на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, з огляду на те, що позивач не подавав заяву про прийняття спадщини після смерті матері та брата, оскільки було відсутнє нерухоме майно, після того як договір дарування квартири був визнаний недійсним і сторони повернуто в попередній стан, позивач звернувся до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Просить ухвали законне та обґрунтоване рішення.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що його довірителем категорично не заперечується позов. При цьому зазначив, що його довіритель, як кредитор 04.12.2018 р. подав претензію до спадкоємців ОСОБА_9 та ОСОБА_10, внаслідок чого були заведені спадкові справи. Щодо ухвалення рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд встановив, що на підставі Свідоцтва №02704-3 про право власності на квартиру, виданого 27 вересня 1995 року Виконкомом ОСОБА_7 міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №687 від 27 вересня 1995 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 10).

З копії договору дарування квартири від 24 травня 2012 року встановлено, що ОСОБА_9, діючи від свого імені та від імені ОСОБА_10 подарував вищевказану квартиру позивачу ОСОБА_6 Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстровано в реєстрі за №595(а.с.8).

В подальшому, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2017 року визнано недійсним договір дарування квартири № 4а в буд. №7 на вул. Бортнянського у м. Львові, укладений між ОСОБА_9Ю, який діяв від свого імені та імені ОСОБА_10 та ОСОБА_6, що посвідчений 24 травня 2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстраційним номером 595, повернуто сторони за договором дарування квартири до попереднього стану, що існував до укладення даного договору (а.с.11).

Вказане рішення Залізничного районного суду м. Львова залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2017 року (а.с.15-19).

Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7 міської ради, треті особи - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12, Залізничний відділ державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області, ОСОБА_13 про визнання договору дарування недійсним і повернення сторін у попередній стан; зупинено виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2017 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2017 року до закінчення касаційного провадження (а.с.20).

Постановою Верховного суду від 04 липня 2018 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2017 року залишено без змін (а.с. 21-24).

Таким чином, квартира АДРЕСА_2 повернулась у власність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з часу набрання законної сили постановою Верховного Суду в справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7 міської ради, треті особи - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12, Залізничний відділ державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області, ОСОБА_13 про визнання договору дарування недійсним і повернення сторін у попередній стан, а саме: з 04 липня 2018 року.

Разом з тим, суд встановив, що 25 листопада 2013 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №342071, виданого 25 листопада 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а.с.5 зворот).

З копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 393562, виданого 27 травня 2015 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції встановлено, що 27 травня 2015 року померла ОСОБА_10 (а.с.5)

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Суд встановив, що позивач є сином та єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_10, що підтверджено копією свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії ГД №862284 (а.с.4).

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №53087995 від 27 серпня 2018 року встановлено, що після смерті ОСОБА_9 спадкова справа не заводилась (а.с.40).

Зі змісту Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №53036487 від 21 серпня 2018 року встановлено, що після смерті ОСОБА_10 ніхто зі спадкодавців спадщину не прийняв, спадкова справа не заводилась (а.с.42).

З копій спадкових справ № 19/2018 та 20/2018 заведених 04.12.2018 р. після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_8 предявив претензію до їх спадкоємців на суму 18 700 доларів США, згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04.04.2012 р. по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про повернення боргу.

Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Суд встановив, що 30 липня 2018 року позивач ОСОБА_6 звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_11 з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_10, яка померла 26 травня 2015 року (а.с.25). У відповідь на вказану заяву листом №41/01-16 від 30 липня 2018 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_6 про пропущення ним строку для прийняття спадщини, який встановлений ст. 1272 ЦКУ України (а.с.26).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Крім того, при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач ОСОБА_6 свої вимоги обґрунтовував тим, що у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_10Є, яка померла 26 травня 2015 року, оскільки на той час жодного спадкового майна не існувало, а спірна квартира перебувала в його власності на підставі договору дарування. Обєктивна необхідність в оформленні своїх спадкових прав після смерті матері виникла лише після визнання судом недійсним договору дарування, внаслідок чого спірна квартира вибула з його власності та повернулась у власність ОСОБА_10, ОСОБА_9 Зазначені обставини позивач вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Оцінюючи доводи позивача та надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що у своїй сукупності вони свідчать про те, що позивач мав обєктивні труднощі у своєчасному поданні заяви про прийняття спадщини, а тому причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку є поважними.

Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України).

Водночас відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном.

Враховуючи вищенаведене, на підставі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 1268-1272 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.12-13, 81, 141, 259, 264-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_8, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Надати ОСОБА_6 додатковий строк тривалістю три місяці, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_10, яка померла 26 травня 2015 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_7 міська рада, місце знаходження: м. Львів, пл. Ринок, 1, .

Третя особа ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП - НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Повне рішення складено 28.02.2019 р.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз