ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/1064/18
Провадження № 22-ц/4820/453/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №671/1064/18 за апеляційною скаргою Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2018 року у справі за заявою Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради, заінтересована особа Волочиська районна державна адміністрація, про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у комунальну власність.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

11 червня 2018 року Волочиська міська об'єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради, звертаючись до суду з вказаною заявою, зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4 Після її смерті відкрилася спадщина, яку ніхто не прийняв у встановленому законом порядку. ОСОБА_4 належав сертифікат серії ХМ 018843 на право на земельну частку (пай) площею 3,10 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована за межами с. Курилівка Волочиського району Хмельницької області.

Тому, заявник просив визнати спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті ОСОБА_4 та складається із земельної ділянки площею 3,10 в умовних кадастрових гектарах, відумерлою та передати її у комунальну власність Волочиської міської ради Хмельницької області.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Волочиська міська об'єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Суд не врахував, що спадщина після смерті ОСОБА_4 державою не прийнята, а тому з набранням чинності 01.01.2004 року ЦК України орган місцевого самоврядування набув право на звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою на підставі ст. 1277 ЦК України. Обґрунтуванням відмови в позові є лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який не є нормативним актом. Не застосовано абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про витребування інформації щодо переходу спадщини до держави.

У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з'явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с. Кушнирівка Волочиського району Хмельницької області померла ОСОБА_4

За життя 29 липня 1996 року ОСОБА_4 вчинила заповіт та заповіла усе належне їй майно ОСОБА_5

Спадковим майном після смерті ОСОБА_4 є право на земельну частку (пай) площею 3,10 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП «Росія» с. Курилівка Волочиського району Хмельницької області, що належало померлій на підставі сертифіката серії ХМ 018843.

Відповідно до довідки №116 від 11 липня 2018 року, виданої старостою с. Курилівка Волочиського району Хмельницької області, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 перебувала у будинку-інтернаті для громадян похилого віку та інвалідів с. Кушнирівка Волочиського району. У 1996 році вона виїхала із с. Курилівка, де до цього часу проживала одна, на теперішній час будівель, які б згідно з погосподарськими книгами рахувалися за нею, немає. У шестимісячний строк з дня відкриття спадщини в управління чи володіння спадковим майном ніхто не вступав.

ОСОБА_5, на користь якого ОСОБА_4 вчинила заповіт, помер 25 липня 20013 року, про що свідчить актовий запис про смерть №5 від 28.07.2003 року, складений виконавчим комітетом Курилівської сільської ради.

Із змісту інформації, наданої Волочиською державною нотаріальною конторою, та витягу зі Спадкового реєстру №52428668 від 26.06.2018 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не заводилась.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При ухваленні рішення про відмову у задоволенні заяви суд виходив з того, що спадщина не може бути визнана відумерлою, оскільки вона відкрилася у період дії Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

На підставі ч. 1 і ч. 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільним кодексом України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Цивільним Кодексом Української РСР не передбачено визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання майна безхазяйним в порядку ст. 137 ЦК Української РСР не подавалася.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені у цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За нормами ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, за змістом наведених норм, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави в силу закону з моменту відкриття спадщини.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року і спадщина відкрилася у період дії Цивільного кодексу УРСР 1963 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до правовідносин, які виникли, слід застосовувати положення ЦК УРСР 1963 року.

Оскільки Цивільний кодекс УРСР 1963 року не передбачав можливість набуття органами місцевого самоврядування права на спадкове майно в порядку визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив Волочиській міській об'єднаній територіальній громаді в особі Волочиської міської ради у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що в силу п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_4, оскільки ця спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК України, не ґрунтуються на законі.

Не вчинення уповноваженими органами дій, передбачених Інструкцію про порядок обліку, оцінки й реалізації конфіскованого, безхазяйного майна, майна, що за правом спадкоємства перейшло у власність держави, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України №20 від 08 червня 1993 року, не дає підстави для задоволення заяви, так як вказані дії направлені лише на підтвердження та оформлення права власності держави на спадкове майно, однак не вчинення таких дій не свідчить, що до держави не перейшло право на спадщину після смерті ОСОБА_4 Спадкове майно належить державі в силу закону з моменту відкриття спадщини.

Ні Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, ні діючий Цивільний кодекс України не обмежують строк для отримання свідоцтва про право на спадщину, у тому числі й для держави, а тому органи фіскальної служби на теперішній час не позбавлені можливості вчинити відповідні дії щодо оформлення права власності на спадкове майно за державою.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай