Постанова

Іменем України

19 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 635/3593/17-ц

провадження № 61-40402св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Міськрайонне управління Держгеокадастру у Харківському районі та м. Люботин, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, відділ державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_2 ,

третя особа - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на постанову Апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2018 року у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Міськрайонного управління Держгеокадастру у Харківському районі та м. Люботин, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, відділу державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_2 , третя особа - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що їй на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку від 22 травня 2003 року ХР № 100388 належить земельна ділянка площею 0,5880 га, розташована на території Циркунівської селищної ради Харківського району Харківської області, цільове призначення ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Із метою реєстрації свого права на земельну ділянку, 03 листопада 2016 року вона звернулася до державного реєстратора управління Держгеокадастру у Харківському районі та місті Люботин, який 11 листопада 2016 року відмовив у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через наявність перетину цієї земельної ділянки з іншими земельними ділянками.

Посилаючись на викладене, позивач просила визнати незаконними і скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області (Держгеокадастр) від 06 жовтня 2014 року № 2455-СГ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_2 , наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області від 08 травня 2015 року № 1234-СГ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:0245 площею 0,1200 га у власність ОСОБА_2 для індивідуального садівництва, зобов`язати державного реєстратора скасувати рішення про державну реєстрацію прав від 03 листопада 2015 року на ім`я ОСОБА_2 та визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане ОСОБА_2 .

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 відповідно до чинного законодавства першим отримав право власності на спірну частину земельної ділянки, так як ОСОБА_1 не провела державну реєстрацію вказаної земельної ділянки, і, таким чином, не набула на неї право власності.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1

Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області від 06 жовтня 2014 року № 2474-СГ про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами с. Циркуни Харківського району Харківської області. Зобов`язано скасувати реєстрацію у Державному земельному кадастрі та кадастровий номер земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :03:010:0243, проведену Управлінням Держземагентства у Харківському районі Харківської області 22 жовтня 2014 року за заявою ОСОБА_2 Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області від 08 травня 2015 року № 1232-СГ про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, розташованої за межами с. Циркуни Харківського району Харківської області з кадастровим номером :03:010:0243, площею 0,1200 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження) для ведення індивідуального садівництва. Зобов`язано державного реєстратора скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 25796625 від 03 листопада 2015 року на ім`я ОСОБА_2 Визнано недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер: 46813495, виданий ОСОБА_2 03 листопада 2015 року.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач набула у визначений законом спосіб та порядок право власності на земельну ділянку площею 0,5880 га, що розташована та території Циркунівської селищної ради Харківського району Харківської області. Таке право виникло у ОСОБА_1 на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку від 22 травня 2003 року ХР № 100388, виданого Харківською районною державною адміністрацією Харківської області на підставі розпорядження від 15 квітня 2003 року № 152. Вказаний акт є чинним, ніким не оспорювався та у визначений чинним законодавством спосіб, недійсним не визнавався. Крім того, на час передачі у власність позивачу земельної ділянки, реєстрація державних актів проводилася у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, іншої реєстрації не вимагалося.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У липні 2018 року Головне управління Держгеокадастру у Харківській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2018 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що на момент надання ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення садівництва, що розташована на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області та перетинається із земельною ділянкою позивача, а також під час здійснення її державної реєстрації відповідно до чинного законодавства, відомості про земельну ділянку позивача згідно з державним актом на право приватної власності на землю були відсутні у Державному земельному кадастрі. Таким чином, встановити перетин земельних ділянок раніше було неможливо. Рішення щодо передачі у власність земельної ділянки є ненормативним актом, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Таке рішення вичерпало свою дію шляхом виконання.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзивів на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає нормам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 22 травня 2003 року ХР № 100388 належить земельна ділянка площею 0,5880 га, розташована та території Циркунівської селищної ради Харківського району Харківської області, цільове призначення ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Ділянці присвоєно кадастровий номер :03:003:0001, акт зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 509.

Наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області від 06 жовтня 2014 року № 2474-СГ ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами с. Циркуни Харківського району Харківської області.

Наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області від 08 травня 2015 року № 1232-СГ передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, розташовану за межами с. Циркуни Харківського району Харківської області, кадастровий номер :03:010:0243, площею 0,1200 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження) для ведення індивідуального садівництва.

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 жовтня 2015 року.

Державним кадастровим реєстратором управління Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області 11 листопада 2016 року ухваленорішення № РВ-016 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у зв`язку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме перетин ділянок із ділянкою :03:010:0240. Площа співпадає на 5,9595 %, право власності зареєстровано 26 жовтня 2015 року за ОСОБА_5 Перетин ділянок із ділянкою :03:010:0243. Площа співпадає на 16,2869 %, право власності зареєстровано 23 жовтня 2015 року за ОСОБА_2

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Умовами статті 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Так, відповідно до пункту 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету по земельних ресурсах України від 04 травня 1999 року № 43 Заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки.

При цьому, тільки після 02 квітня 2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» від 02 квітня 2002 року № 449 обов`язковим реквізитом державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою став кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Із 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що Головне управління Держземагентства у Харківській областіпередало у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, частина якої у розмірі 16 2869 % накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки позивач є власником земельної ділянки, яка у встановлений законом порядок отримала земельну ділянку, що підтверджується державним актом та зареєструвала її у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 509, оскільки саме такий порядок державної реєстрації земельних ділянок діяв до 01 січня 2013 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх та обґрунтованих підстав для висновку про порушення прав ОСОБА_1 на земельну ділянку, яка передана їй ще у 2003 році із дотриманням вимог закону, а тому передача земельної ділянки ОСОБА_2 до якої увійшла частина земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 є незаконною.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками суду апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи, проте повноваження суду касаційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 183, 395, 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик