Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ДОДАТКОВЕ )

№ 201/1419/18

провадження 2-др/201/1/2019

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи Третя Дніпровська державна нотаріальна контора і ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу недійсним та скасування реєстрації права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 лютого 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу недійсним та скасування реєстрації права власності на майно, позовні вимоги не змінювалися, не уточнювалися і не доповнювалися..

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року позовну заяву задоволено.

Представник позивача 11 січня 2019 року звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі.

Сторони у справі, у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З урахувань зазначеного суд вважає можливим розглядати ці питання за відсутності вище зазначених осіб.

Перевіривши матеріали справи та заяву оцінивши надані і добуті докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ОСОБА_1 13 лютого 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу недійсним та скасування реєстрації права власності на майно, позовні вимоги не змінювалися, не уточнювалися і не доповнювалися (а.с. а.с. 3-8).

Судом встановлено, що по справі 26 грудня 2018 року ухвалено рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, яким позовну заяву задоволено, а саме: визнано недійсним укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 17 листопада 2017 року, засвідчений державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, реєстровий номер 3-1137. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп..

Вказаним судовим рішенням дійсно не було вирішено питання стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, а саме: про скасування реєстрації права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2.

Вирішуючи вище зазначену позовну вимогу суд бере до уваги, що позовну заяву було задоволено повністю, а також враховуючи матеріали справи надані та добуті докази, а також встановлені судом під час розгляду обставинами та з урахуванням мотивів, з яких суд вважав вставленими наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та з метою захисту прав та інтересів особи, яка звернулася для за захисту свого особистого майнового права та інтересу та відновлення становища, яке існувало до його порушення, суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення в цій частині та скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2, оскільки зазначене підтверджено матеріалами справи та ґрунтується на вимогах закону, а тому заява ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 89, 13, 258-259, 261, 263-265, 270 353, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додатково рішення суду.

Суддя - О.А. Антонюк