ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1035/19 Справа № 203/1637/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М.О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційні скарги публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2018 року по справі за поданням відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про обмеження виїзду ОСОБА_3 за межі України, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2018 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про обмеження виїзду ОСОБА_3 за межі України, обґрунтовуючи його тим, що що боржник ОСОБА_3 злісно ухиляється від виконання виконавчих документів про стягнення з нього грошових коштів загальною сумою 27.634.415 грн.75 коп.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2018 року в задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі стягувач публічне акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" (далі - ПАТ "Банк Кредит Дніпро") просить ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2018 року скасувати та прийняте нове рішення, яким подання про обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3 задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 є божником за кредитним договором та протягом тривалого часу свідомо, злісно ухиляється від виконання судового рішення, яке набрало законної сили, офіційно не працює, здійснюючи при цьому регулярні виїзди за межі України.

В апеляційній скарзі стягувач публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (далі - ПАТ "Укрсоцбанк") просить ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2018 року скасувати та прийняте нове рішення, яким подання про обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3 задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 є божником за кредитним договором, обізнаний про наявність судового рішення про стягнення допущеної ним заборгованості та протягом тривалого часу свідомо, злісно ухиляється від виконання судового рішення яке набрало законної сили, не з'являється на виклики державного виконавця.

12 липня 2018 року від ПАТ "Банк Кредит Дніпро" надійшов відзив на апеляційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" в якому вони її повністю підтримували та просили задовольнити.

Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 №11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

27 лютого 2019 року від ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справу у зв'язку з тим, що його адвокат у відрядженні, а він 25 лютого 2019 року ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та оскаржив рішення, на підставі яких були відкриті ці виконавчі провадження.

Дане клопотання колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки жодних доказів того, що адвокат, який захищає його інтереси, знаходиться у відрядженні не надано.

Оскарження судових рішень та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження також не дає підстав для відкладення розгляду справи.

Зважаючи на те, що апеляційне провадження відкрите 27 червня 2018 року, дії ОСОБА_3 свідчать про затягування розгляду даного питання та зловживання своїми процесуальними правами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених у поданні вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції виходив з того, що воно не обґрунтоване, а державним виконавцем до подання не додано жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які підтверджували би факти ухиляння боржника у будь-який спосіб від виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим документом.

Проте колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може зважаючи на наступне.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст.33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ст.19 ч.5 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тобто ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі умисні діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07 лютого 2014 року, №6 зазначено, що Законом України "Про виконавче провадження" передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У зв'язку із цим у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов'язків, передбачених статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі статтею 377-1 ЦПК, пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 подання державного виконавця щодо обмеження у праві виїзду за межі України у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, має обов'язково містити, зокрема, інформацію про перетинання боржником державного кордону України; обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов'язань (пункти 1-2 розділ XIII. Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну).

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває зведене виконавче провадження №55186239 з виконання судових рішень про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро», ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитними договорами загальною сумою 27.634.415 грн. 75 коп. (а.с.6,7,9,12,14,16,24,25,27,29).

З погляду на словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи)», вжите у пункті 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Встановлення наявності зобов'язання у боржника, в даному випадку грошового зобов'язання щодо сплати заборгованості, та факту ухилення останньої від його виконання (бездіяльність, свідоме невиконання зобов'язання), дозволяють при вирішенні подання керуватись положеннями частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», згідно з якою громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо такий громадянин ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов'язань.

Якщо боржник не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання боргового зобов'язання, а саме, до виконавця не прибув, не надав своєчасно у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах та пояснень стосовно причин невиконання рішення не надав, а виконавець зі свого боку вчинив всі дії передбачені законом, в такому разі, обставини свідчать, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, що є підставою для обмеження його в праві виїзду за межі України та вчинення інших дій передбаченим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем починаючи з березня 2017 року здійснювалися дії направлені на виконання рішень суду про стягнення заборгованості так в ході виконання судового рішення державним виконавцем було направлено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, Державної прикордонної служби України.

Винесено постанову про арешт майна боржника, винесено постанову про розшук майна боржника (а.с.9,10,11,12,13,15, 17,18,19,20).

Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на запит державного виконавця було повідомлено про численні перетинання кордонів ОСОБА_3 (а.с.21-23).

В свою чергу боржником ОСОБА_3 здійснювалися дії направлені на ухилення від виконання судових рішень.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Аналізуючи положення ст.441 ЦПК України у взаємозв'язку з положеннями статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», варто дійти висновку, що підставою для встановлення особі тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення судом, який розглядає подання державного виконавця, факту ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов'язань перед стягувачем.

У зв'язку з наведеним колегія суддів приходить до висновку про те, що подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про обмеження виїзду ОСОБА_3 за межі України є обґрунтованими та таким, що підлягає до задоволення.

Зважаючи на результат розгляду апеляційних скарг з ОСОБА_3 на користь апелянтів необхідно стягнути судові витрат по оплаті судового збору за подання апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення.

Подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про обмеження виїзду ОСОБА_3 за межі України задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника - громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, до повного виконання виконавчих документів, що перебувають на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у складі зведеного виконавчого провадження АСВП №55186239.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" судовий збір у розмірі 1.762 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" судовий збір у розмірі 1.762 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.