Постанова

Іменем України

19 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 465/5290/17

провадження № 61-12719ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Шафран Роман Іванович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Стасишин Роман Миронович, на постанову Львівського апеляційного суду у складі колегії суддів: Крайник Н. П., Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П., від 27 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Шафран Р. І. про визнання права власності на частку у квартирі в порядку спадкування.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Франківського районного суду міста Львова у складі судді Ванівського Ю. М. від 13 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд справи неодноразово відкладався, у судові засідання, призначені на 17 грудня 2018 року та 13 лютого 2019 року належним чином повідомлена позивач не з`явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності суду не подала.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 травня 2019 року ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 13 лютого 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2019 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції вжито усі передбачені законом способи повідомлення позивача про розгляд справи, сам факт не отримання стороною справи кореспонденції, яку суд надсилав за належною адресою і яка повернулась у зв`язку з не отриманням позивачем, не може вважатися поважною причиною можливої відсутності обізнаності про дату судового засідання, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шульженко І. В., подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2019 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно сплатити судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

У серпні 2019 року недоліки касаційної скарги усунуто.

Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Обставини, які вбачаються із досліджених апеляційним судом матеріалів справи щодо руху справи у суді апеляційної інстанції

У лютому 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 13 лютого 2019 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 травня 2019 року ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено для продовження розгляду до того ж суду.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про судове засідання, призначене на 17 грудня 2018 року, яке було відкладено за клопотанням представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на 13 лютого 2019 року. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у судове засідання, призначене на 17 грудня 2018 року не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Про судове засідання, призначене на 13 лютого 2019 року, позивач та її представник належним чином не повідомлені.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення апеляційної інстанцій ухвалене з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до вимог процесуального закону суд може залишити позовну заяву без розгляду лише при наявності одночасно таких умов: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію в справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, неналежне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи є порушенням вимоги статті 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Так, з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в суді першої інстанції, що був призначений на 17 грудня 2018 року, в подальшому був відкладений на 13 лютого 2019 року у зв`язку із поданням представником відповідача заяви про відкладення судового розгляду справи. Про судове засідання, призначене на 13 лютого 2019 року позивач та її представник належним чином не повідомлені. Рекомендоване повідомлення суду про дату, час та місце судового засідання повернулося без отримання його адресатом (позивачем) за закінченням терміну зберігання, а судове повідомлення представнику позивача Сірому А. В. судом першої інстанції не надсилалось.

Зазначена обставина не є належним повідомленням про дату судового розгляду, що узгоджується як з нормами ЦПК України, які врегульовують процедуру судових викликів, так і з правовим висновком, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 461/10610/13-ц (провадження № 14-108цс19), згідно з яким повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» чи «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» не є доказом належного інформування про час і місце розгляду справи.

Отже, з вищевказаного вбачається, що позивач та її представник не були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, у зв`язку з чим порушено право позивача на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині постанови, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Стасишин Роман Миронович, залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного суду від 27 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Кривцова Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник