Провадження № 2/761/1612/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва

у складі головуючого судді Мальцева Д.О.

при секретарі Фецяк Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданнів приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 46 584, 88 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди.

1.Стислий виклад позиції сторін

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.01.2018 о 08:00 біля будинку № 6 по вул. О.Теліги в м. Києві відповідач, керуючи автомобілем «Skoda Octavia Tour», н/з НОМЕР_3, не врахував дорожньої обстановки, при розвороті, не зайняв відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, не дав дорогу та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням позивача, який рухався в попутному напрямку прямо, після чого місце пригоди залишив.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідача визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП.

Внаслідок ДТП відповідачем позивачу було завдано матеріальної шкоди, а саме пошкоджено належний йому автомобіль на суму 46 584, 88 грн. Крім того, останній зазнав також моральної шкоди у вигляді негативних наслідків ДТП, а саме нервовий стрес, глибокі переживання позивача через ДТП, оскільки позивач перебував за кермом в момент зіткнення автомобілів. Крім того, позивач нервував з приводу пошкодження належного йому майна, а також необхідності захисту свого порушеного права.

У зв'язку з тим, що відповідачем було завдано позивачу матеріальної та моральної шкоди, на підставі ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Від відповідача відзив не надходив.

2.Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання.

02.07.2018 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

10.10.2018 ухвалою суду відкрито провадження по справі, прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05.02.2019 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Так, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України).

05.02.2019 з врахуванням тієї обставини, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а також того, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів.

3.Фактичні обставини справи, встановлені судом, які підтверджені наданими доказами по справі, зміст спірних правовідносин. Оцінка доказів

24.04.2018 постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідача визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП.

Постановою зокрема встановлено, що 20.01.2018 о 08:00 біля будинку № 6 по вул. О.Теліги в м. Києві Куімов ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Skoda Octavia Tour», н/з НОМЕР_3, не врахував дорожньої обстановки, при розвороті, не зайняв відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, не дав дорогу та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку прямо, після чого місце пригоди залишив.

Постанова набрала законної сили 05.05.2018.

Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2018 встановлено вину відповідача у вчиненні зазначеного ДТП.

Відповідно до Ремонтної калькуляції № 431/1, складеної 30.01.2018 аварійним комісаром ОСОБА_5 (Кваліфікаційне свідоцтво про складення екзамену на відповідність знань кваліфікаційному мінімуму осіб, які здійснюють діяльність із визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (аварійних комісарів) при страхуванні, НТЗ 05.01.2017, РНКС АК-ПК-ТЗ № 3149, дата видачі 05.01.2017), вартість ремонту автомобіля НОМЕР_1 становить 46 584, 88 грн. (з ПДВ).

В своїх письмових поясненнях позивач також вказує, що останньому було завдано моральної шкоди, яка виявилась моральних стражданнях через завдання матеріальної шкоди майну позивача, необхідністю проведення відновлюваного ремонту, звернення до суду, вчинення інших дій, пов'язаних з усуненням наслідків ДТП, а також стресовому стані, в якому позивач опинився під час ДТП, оскільки саме він був за кермом автомобіля, що негативно відобразилось на здоров'ї позивача.

4.Норми права, які застосував суд, під час розгляду справи

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

В свою чергу, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

При цьому, відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Крім того, частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мало місце пошкодження автомобіля, яке є власністю Позивача.

При цьому, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

5.Висновки суду

Судом встановлено, що 20.01.2018 мала місце ДТП за участю автомобіля «Skoda Octavia Tour», н/з НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4. ДТП сталась саме з вини відповідача.

Розмір завданої матеріальної шкоди позивачу становить 46 584, 88 грн. (з ПДВ).

Відповідач в судове засідання не з'явився, доказів протилежного чи того, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, до суду не надав.

З врахуванням наведеного, судом встановлено факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також встановлено ту обставину, що саме відповідач є завдавачем шкоди.

Відтак у відповідача викає обов'язок відшкодувати завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду позивачу, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 46 584, 88 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку, що позивачу завдано моральних страждань, оскільки саме позивач був за кермом свого автомобіля в момент зіткнення, внаслідок чого опинився в стресовому стані, зазнав сильних душевних хвилювань. Крім того, саме внаслідок дій відповідача майну останнього завдано матеріальну шкоду, що в подальшому викликало у позивача низку вимушених змін у житті - необхідність проведення ремонту автомобіля, звернення до суду, додаткові витрати щодо визначення вартості відновлюваного ремонту.

З врахуванням наданих в позовній заяві пояснень, досліджених доказів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення моральна шкода у розмірі 4 658, 50 грн. (10 % від суми завданої шкоди).

6.Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

При цьому, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з врахуванням розміру задоволених позовних вимог, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 22, 36, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, ст. 2, 4, 5, 10-13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 273, 274-275, 279, 280-283, 352, 354-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 /дані: ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: 50089, АДРЕСА_1/ на користь ОСОБА_1 /дані: ІНФОРМАЦІЯ_2, і.п.н. - НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2 (в/ч)/ матеріальну шкоду в розмірі 46 584, 88 грн. та 4 658, 50 грн. моральної шкоди, а всього 51 243, 38 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 /дані: ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: 50089, АДРЕСА_1/ на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: