РІШЕННЯ

Іменем України

04.11.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі,

головуючого судді Кузя В.Я.,

секретаря судового засідання Янковської С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_2 однією сімєю більше пяти років з 07 вересня 1984 року до дня смерті , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із позовом про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_2 однією сімєю більше пяти років з 07 вересня 1984 року до дня смерті , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. який постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина на вказану квартиру, яка належала померлому на праві особистої приватної власності .

З померлим вона 7 вересня 1984 р. зареєструвала шлюб у виконавчому комітеті Вільхівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області та перебувала в ньому офіційно до 11 січня 1990 року. Шлюб було розірвано Залізничним районним відділом ЗАГС м. Львова . Разом з тим, їх розлучення носило формальний характер. З 21.05.1984 р. по 16.07.1996 року вони проживали за адресою : АДРЕСА_3 ), яку разом приватизували , а 18.06.1996 року разом її продали .

На виручені від продажу кошти в той же день придбали квартиру за адресою : АДРЕСА_1 , яка була оформлена на одного ОСОБА_2 , оскільки вона формально була зареєстрована в батьківському будинку в Закарпатський області, хоча я як і раніше продовжувала проживати однією сім`єю з ОСОБА_2 без офіційної реєстрації шлюбу до його смерті.

Після смерті ОСОБА_2 , поховавши його, вона звернулась в П`яту Львівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за законом і нотаріусом Ясинською Н.М. було заведено спадкову справу. Однак нотаріус їй пояснила, що у видачі свідоцтва про право на спадщину їй буде відмовлено, оскільки вона не перебувала з померлим в зареєстрованому шлюбі та роз`яснила, право звернення з заявою до суду про встановлення факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем.

Вказує, що проживала однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 з 21.05.1984 року до 09 липня 2018 року по день його смерті. З 18.06.1996 року проживали разом в квартирі АДРЕСА_1 ..

Проживаючи однією сім`єю понад п`ять років були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали права та обов`язки.

Встановити факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем необхідно для отримання права на спадщину після його смерті , як спадкоємця четвертої черги, оскільки інших родичів в померлого немає.

Просить позов задовольнити.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснення надали аналогічні викладеним в позові. Просили такий задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю покладається на розсуд суду. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача про визнання права власності на квартиру, оскільки за позивачем не визнано право на спадкування, а відтак право власності на квартиру у неї виникне після встановлення такого права.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожен окремо, підтвердили суду, що позивач та померлий ОСОБА_2 проживали постійно однією сім`єю, навіть після розірвання шлюбу. Вони вели спільний побут, святкували свята, придбавали житло та інші речі, вели спільне господарство та усюди були разом, як чоловік та дружина.

Заслухавши пояснення сторін, пояснення допитаних свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер гр-н ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. який постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 , про що 12.07.2018 р. зроблено відповідний актовий запис №635 та відділом РАЦС Франківського району м. Львова видане свідоцтво про смерть НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру, розташовану за адресою : АДРЕСА_1 . Квартира належала померлому на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі - продажу посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу від 18.06.96 р. та записано в реєстровій книзі № 25 за реєстровим №13008 у ЛМБТІ.

07 вересня 1984 р. ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Вільхівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області (актовий запис № 28 від 07.09.1984 року) та перебувала в ньому офіційно до 11 січня 1990 року. Шлюб було розірвано Залізничним районним відділом ЗАГС м. Львова ( актовий запис № 22 від 11 січня 1990 року).

Матеріали справи та показами свідків встановлено, що з 21.05.1984 р. по 16.07.1996 року позивач та ОСОБА_2 проживали за адресою : АДРЕСА_3 ), яку разом приватизували. 18.06.1996 року вказану квартиру було продано подружжям, що підтверджується Договором за реєстровим номером № 2454. .

18.06.1996 року , тобто у день продажу попереднього житла, ОСОБА_2 оформив Договір купівлі - продажу квартири за адресою : АДРЕСА_1 , яка була оформлена тільки на одного ОСОБА_2 , із тих підстав, як вказує позивач, що вони офіційно не перебували у шлюбі.

Із акту ЛКП « Львівський ліхтар» від 12.11.2018 року випливає, що ОСОБА_1 з 90-х років проживала за вказаною адресою, вела спільне господарство із власником квартири ОСОБА_2 до його смерті.

Факт поховання позивачкою свого чоловіка ОСОБА_2 підтверджується Дозволом на видачу трупа від 12.07.2018 року виданого прокурором, Договором - замовлення на організацію та проведення поховання № 282731 від 12.07.2018 року, товарним чеком від 16.07.2018 року. Вказані документи видані на ім`я позивачки - ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 , поховавши його, позивач звернулась в П`яту Львівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за законом . Нотаріусом Ясинською Н.М. було заведено спадкову справу. Однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_1 не перебувала з померлим в зареєстрованому шлюбі та роз`яснила тій, право звернення до суду із позовом.

Частиною 2 статті 315 ЦПК, визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до вимог ст.315 ЦПК України, суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім`єю чоловіки та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пленум Верховного Суду України у п.21 постанови «Про судову практику у справах про спадкування»№7 від 30 травня 2008 року, роз"яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - відеозаписів , висновків експертів .

Факт, який просить встановити заявник, потрібен їй для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Оцінивши усі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що факт проживання позивача однією сім`єю з ОСОБА_2 з 07.09.1984 року до дня його смерті - 09.07.2018 року знайшов своє підтвердження належними доказами.

Що стосується позовної вимоги про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за позивачкою в порядку спадкування за законом, то таку слід задовольнити частково.

Відповідно до абз. 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття незалежно від часу прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об`єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Разом з тим, вимога позивача про визнання за нею в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , права власності на квартиру АДРЕСА_1 є передчасною, оскільки не позбавляє її права звернутись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за четвертою чергою спадкоємців за законом, тому у задоволенні цих вимог позову слід відмовити.

Разом з тим, оскільки встановлено, що позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом, слід визнати за нею право спадкування за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 .

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати належить залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. 55 Конституції України, ст..ст. 1, 3,10 , 12, 81, 89, 141, 258,259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задоволити частково.

Визнати встановленим факт спільного проживання однією сімєю більше п`яти років ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_2 , а саме з 07 вересня 1984 року до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 право спадкування за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю таких.

Повне рішення буде виготовлено 08 листопада 2019 року, і з даного часу відраховувується процесуальний строк на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду через суд, що ухвалив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрована за адресою : АДРЕСА_4 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Львівська міська рада , юридична адреса: м. Львів, площа Ринок, 1.

Суддя В. Кузь