ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/904/18Головуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С.
Провадження № 22-ц/817/141/19 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - позивача ОСОБА_1 адвоката Кметик Я.С.

представників відповідачів ОСОБА_10, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційні скарги ОСОБА_5 та Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області на рішення Теребовлянського районного суду від 16 листопада 2018 року (головуючий суддя Ромазан Л.С., повний текст рішення складено 22 листопада 2018 року) у цивільній справі № 606/904/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про усунення перешкод у здійсненні приватизації земельної ділянки та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_5 та Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про усунення перешкод у здійсненні нею приватизації земельної ділянки площею 0,2069 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 шляхом надання права подальшого проведення приватизації без підпису суміжного користувача ОСОБА_5

У червні 2018 року представник позивача Кметик Я.С. уточнив позовні вимоги, згідно з якими просив зобов'язати Микулинецьку селищну раду Теребовлянського району Тернопільської області затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2068 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 без погодження меж із суміжним землекористувачем ОСОБА_5

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Микулинецької селищної ради Теребовлянського району від 4 серпня 2017 року № 682 «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 по АДРЕСА_1» надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність орієнтовною площею 0,21 га в АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови, угіддя-земля одно-двоповерхової житлової забудови.

На виконання вказаного рішення органу місцевого самоврядування ОСОБА_1 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), який без погодження акту приймання-зберігання межових знаків на зберігання суміжним землекористувачем ОСОБА_5, подано для затвердження Микулинецькою селищною радою Теребовлянського району.

Однак, вказаною радою такий проект землеустрою безпідставно не затверджено, а рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до суду для вирішення питання в судовому порядку.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 16 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Микулинецьку селищну раду Теребовлянського району Тернопільської області усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права на приватизацію земельної ділянки площею 0,2068 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 шляхом визнання за нею права на приватизацію земельної ділянки площею 0,2068 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 без погодження меж із суміжним землекористувачем ОСОБА_5 та затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2068 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 без погодження меж із суміжним землекористувачем ОСОБА_5.

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_5 відмовлено.

Стягнуто із відповідача Микулинецької селищної ради Теребовлянського району в користь ОСОБА_1 704,80 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що провівши поділ будинковолодіння сторони не провели поділ земельної ділянки, а тому не стали суміжними користувачами, що не дає права Микулинецькій селищній ради визначати межі земельних ділянок та встановлювати порядок використання. Земельна ділянка може бути передана у власність співвласнику при згоді на це іншого співвласника. Рішення суду про розподіл земельної ділянки між колишніми співвласниками будинку - не існує, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення залишив поза увагою. Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є суміжними землекористувачами є неправильним, та таким, що суперечить фактичним обставинам справи.

У віддзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - Кметик Я.С. просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що рішеннями Теребовлянського районного суду від 15 травня 2017 року та від 09 березня 2016 року про визнання права власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на окреме будинковолодіння, відповідно за адресами АДРЕСА_1, було припинено право спільної часткової власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 та ОСОБА_5 З моменту припинення права спільної часткової власності в ОСОБА_7 виникло право на приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 без згоди на це ОСОБА_5, як співвласника будинковолодіння, а відтак і земельної ділянки.

В апеляційній скарзі Микулинецька селищна рада Теребовлянського району Тернопільської області просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа від 18 лютого 2015 року, якою встановлено, що сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ніколи не були суміжними користувачами, Микулинецька селищна рада не вправі була визначати межі земельних ділянок та встановлювати порядок користування ними (ст. 158 Земельного кодексу). Рішеннями Теребовлянського районного суду від 09 березня 2016 року та 15 травня 2017 року встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 були співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності.

У судовому засіданні представники відповідачів ОСОБА_5 та Микулинецької селищної ради Теребовлянського району апеляційні скарги підтримали, представник ОСОБА_1 заперечив відносно апеляційних скарг та пояснив, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 15 травня 2017 року у цивільній справі № 606/341/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Микулинецька селищна рада Теребовлянського району, про виділення частки із домоволодіння, що перебуває у спільній частковій власності та визначення окремим будинковолодінням.

ОСОБА_5 є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 Тернопільської області, що підтверджується рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 9 березня 2016 року у цивільній справі № 606/68/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Микулинецька селищна рада Теребовлянського району, про припинення права власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями, та виділення у власність 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та визнання виділеної у власність 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями окремим будинковолодінням.

Рішенням виконавчого комітету Микулинецької селищної ради Теребовлянського району від 4 серпня 2017 року № 682 «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність орієнтовною площею 0,21 га в АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови, угіддя-земля одно-двоповерхової житлової забудови.

У 2018 році позивачем ОСОБА_1 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (виконавець фізична особа-підприємець ОСОБА_8.) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно із кадастровим планом земельної ділянки, складеним ОСОБА_8, при виготовленні вказаної технічної документації площа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 складає 0,2068 га.

Складовою частиною цієї технічної документації є акт приймання-зберігання межових знаків, який підписується суміжними землекористувачами, однак відповідачем ОСОБА_5, як суміжним землекористувачем, він не підписаний.

У зв»язку із наведеним ОСОБА_1 23 січня 2018 року звернулась до Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області із заявою про підтвердження меж суміжних землекористувачів ОСОБА_9 та ОСОБА_5

Згідно із Висновком органу місцевого самоврядування ОСОБА_1 відмовлено в погодженні межі виділеної їй земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із суміжним землекористувачем ОСОБА_5, оскільки вони не є суміжними землекористувачами, рекомендовано позивачу звернутись до суду із заявою про визначення меж земельних ділянок та встановлення порядку користування ними.

Даний висновок затверджено рішенням виконавчого комітету Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області від 26 лютого 2018 року № 934.

Приймаючи до розгляду в порядку цивільного судочинства та задовольняючи позов ОСОБА_1, предметом якого є зобов"язання Микулинецьку селищну раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2068 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, суд першої інстанції виходив із того, що за результатом реалізації рішення Микулинецької селищної ради у позивача виникло право цивільне й спірні правовідносини мають приватноправовий характер, - даний спір не є публічно-правовим.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону та не грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі - КАС України, у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, якщо не зазначено інше) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у чинній редакції), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положеннями статті 123 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок відбувається шляхом прийняття рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно з частиною шостою статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Тобто рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Якщо ж особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких ці органи приймають відповідні рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін спору,

З наведених норм можна зробити висновок, що набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.

Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом.

У справі, яка розглядається, позивач звернувся до суду з позовом на захист свого інтересу в отриманні земельної ділянки у власність, який не було реалізовано внаслідок відмови селищної ради у задоволенні заяви про затвердження технічної документації для передачі її у власність. Правовідносини; пов'язані з прийняттям та реалізацією такого рішення не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов"язань осіб.

При прийнятті такого рішення орган державної влади виконує дозвільну функцію, що притаманна органу державної влади у публічно-правових відносинах.

Тому даний спір є публічно-правовим.

Виходячи з положень зазначених норм права, суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду позов та вирішив його в порядку цивільного судочинства, оскільки спір є публічно-правовим, отже, підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, що є підставою для скасування судового рішення із закриттям провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалене з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України є підставою для його скасування із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.4, 377, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області задовольнити частково.

Рішення Теребовлянського районного суду від 16 листопада 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про усунення перешкод у здійсненні приватизації земельної ділянки та зобов'язання вчинити дії - затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2068 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 без погодження меж із суміжним землекористувачем ОСОБА_5, закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 4 березня 2019 року.

Головуючий -

Судді -