ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2881/13-ц Номер провадження 22-ц/814/2789/19Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Бондаревської С.М., Кривчун Т.О.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк»

на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2019 року у складі судді Потетія А.Г.

у цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк», боржник ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа,

в с т а н о в и в:

В серпні 2019 року представник АТ «Універсал Банк» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 24 січня 2013 року по справі № 2/545/1287/13 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 659 698,63 грн.

В подальшому ПАТ «Універсал Банк» отримав виконавчі листи та пред`явив до ВДВС Полтавського РУЮ на примусове виконання.

16 червня 2014 року Відділом ДВС Полтавського РУЮ відкрито виконавче провадження ВП №43630896 щодо примусового виконання вказаного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24 січня 2013 року по справі № 2/545/1287/13.

Станом на 31.07.2019 року рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24 січня 2013 року по справі № 2/545/1287/13 не виконано, жодної інформації про хід примусового виконання встановити не вдалося.

Як встановлено з реєстру автоматизованої системи виконавчого провадження, 17.09.2015 року виконавче провадження ВП 43630896 з виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24 січня 2013 року по справі № 2/545/1287/13 завершено з посиланням на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян наданих в іноземній валюті».

Станом на 31.07.2019 року виконавчі листи стягувачу АТ «Універсал Банк» так і не надійшли. Заявник вважає, що вони втрачені з незалежних від стягувача причин.

Відтак стягувач позбавлений права виконання рішення суду за виконавчим листом № 2/545/1287/13 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , яким стягнуто на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 659698,63 грн.

Відповідно до даних реєстру судових рішень будь яких рішень по справі про видачу дубліката виконавчого листа не приймалось.

За наведених обставин, просив суд видати дублікат виконавчого листа № 2/545/1287/13, виданого Полтавським районний судом Полтавської області 26.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 659698,63 грн. заборгованості за кредитним договором, а також поновити строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2019 року в задоволенні заяви АТ «Універсал Банк» відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що із заяви та наданих матеріалів не вбачається, коли та за яких обставин було втрачено виконавчий лист, та після подання виконавчого листа до виконавчої служби у 2013 році, протягом 5 років заявник не цікавився його виконанням та вжитими заходами державним виконавцем щодо реального виконання рішення суду, також заявником не наведено поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Крім того, не додано самого рішення суду, по якому заявник просить видати дублікат виконавчого документа.

Не погодившись з вказаною ухвалою, представник АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та задовільнити заяву про видачу дубліката виконавчого листа й поновлення строку пред`явлення його до виконання.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_2 втрачений, оскільки не був повернутий стягувачу виконавчою службою після винесення постанови про повернення виконавчого документа.

Вказує, що оскільки виконавче провадження було завершене саме з посиланням на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, так як вказаним Законом передбачено, що вчинення виконавчих дій здійснюється з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили 02 листопада 2013 року, задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 136-2008-2496 від 24.07.2008 року в розмірі 659 698,63 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 3441 грн.

Згідно довідки Полтавського районного суду Полтавської області від 08.08.2019 року цивільна справа № 2-1287/2013 р. за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості була вилучена з архіву суду та за терміном зберігання знищена на підставі наказу Державної судової адміністрації України від 07.12.2017 р. № 1087 «Перелік судових справ і докуме5нтів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання».

Як вбачається з постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві з реєстру автоматизованої системи виконавчого провадження за реєстровим номером ВП № 43630896, 17 вересня 2015 року виконавчий лист № 2/545/1287/13, виданий Полтавським районним судом 26.11.2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 659698,63 грн., державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції Бондарь А.О. було повернуто стягувачеві - ПАТ «Універсал Банк», м. Київ, вул. Автозаводська 54/19 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Універсал Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання, районний суд виходив з того, що майже протягом п`яти років після пред`явлення виконавчого документа до виконання, стягувач не здійснив жодних дій щодо з`ясування причин невиконання рішення суду, не цікавився порядком його виконання, що свідчить про втрату інтересу до примусового виконання рішення, поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання суду не довів.

Згідно з частиною першою статі 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до пункту 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Відповідно до статті 433 ЦПК України пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом, якщо його пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Поновлення процесуального строку це виключна прерогатива суду, який розглядає справу (дискреція суду) і ця обставина повинна всебічно досліджуватися судом, так як вона зачіпає права та інтереси як стягувача так і боржника.

В рішеннях Європейського суду з прав людини неодноразово порушувалось питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків виправдовують втручання у принцип resjudicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

На час ухвалення судом першої інстанції рішення про стягнення з боржника заборгованості та видачі виконавчого листа у 2013 році діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року, статтею 22 якого було встановлено строк пред`явлення до виконання судових рішень - один рік з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно статті 23 вказаного Закону пред`явленням виконавчого документа до виконання перериваються строки пред`явлення виконавчого документа до виконання; після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно пункту 9 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII встановлено, що протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Отже, для застосування мораторію на стягнення майна та відповідно визначення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання має бути встановлено факт одержання боржником споживчого кредиту в іноземній валюті.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 77-81 ЦПК України вказана обставина підлягає доказуванню, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування покладається на сторону, яка посилається на такі обставини.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2013 року у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було встановлено, що відповідно до п. 1.1. кредитного договору, укладеного між сторонами 24 липня 2008 року, кредитор - ПАТ «Універсал Банк» надав позичальнику - ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 69416 доларів США, які остання зобов`язалась повернути та сплатити проценти у визначеному сторонами розмірі, не пізніше 10 липня 2038 року. Однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 22.11.2011 року виникла заборгованість в сумі 82622,41 дол. США, що її стягнуто судом у перерахунку на національну одиницю України по курсу НБУ.

Разом з тим, зі змісту рішення суду першої інстанції та матеріалів заяви АТ «Універсал Банк» про видачу дубліката виконавчого листа не вбачається, що вказаний кредит було одержано боржником ОСОБА_2 на споживчі цілі та на нього поширюється дія Закону України № 1304-VII від 3 червня 2014 року.

Протягом тривалого часу стягувач інтересу щодо виконання вказаного судового рішення не виявляв та не цікавився рухом виконавчого провадження ВП № 43630896 принаймні з вересня 2015 року.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, пунктом 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом - три роки з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Проте, на час набрання чинності новим Законом річний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/545/1287/13, виданого Полтавським районним судом 26.11.2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 659698,63 грн., після його повернення стягувачеві 17 вересня 2015 року закінчився.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Універсал Банк» про видачу дублікату вказаного виконавчого листа, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з факту недоведеності заявником поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, з чим погоджується і судова колегія.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

В той же час, зазначені заявником підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання - встановлення факту завершення виконавчого провадження ВП № вересня 2015 року з реєстру автоматизованої системи виконавчого провадження у 2019 році не можуть вважатися поважними, факту поширення на спірні правовідносини Закону № 1304-VII заявником не доведено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанії не спростовують та факту дотримання заявником строків звернення із заявою про видачу дублікату виконавчого листа не доводять.

Ураховуючи наведене, підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: С.М. Бондаревська

Т.О. Кривчун