КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4400/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Волошина Юліана Ігоровича в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року у складі судді Хоменко В.С.,

у справі за заявою ОСОБА_3 про скасування судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

Судовим наказом Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на На утримання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2018 року і до повноліття дітей.

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся у суд із заявою про скасування судового наказу.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року заяву повернуто ОСОБА_3 без розгляду.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою представником ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу районного суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до п. 9 додатків до заяви від 04 грудня 2018 року про перегляд судового наказу заявником подано копію оскаржуваного судового наказу від 31 жовтня 2018 року. При цьому, відповідний до п. 2.8 ч. 2 Загальної частини Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №173, акт про відсутність будь-якого документа чи додатка складено не було, посилання на нього у змісті ухвали відсутні, тобто додатки до заяви були в наявності.

Посилаючись на вказане та відсутність законних підстав для залишення заяви без розгляду були, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_3 без розгляду суд виходив з підстав заборони скасування судового наказу про стягнення аліментів відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими.

Частиною 1 статті 160 ЦПК України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст. 160 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Враховуючи, що нормами процесуального закону у їх системному взаємозв'язку не передбачено право звернення до суду із заявою про скасування судового наказу у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, оскільки такий порядок перегляду судового наказу встановлений для судових наказів виданих за всіма іншими вимогами, окрім вимог зазначених у п.п.4,5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, районний суд обґрунтовано повернув подану по справі ОСОБА_3 заяву без розгляду.

Твердження апеляційної скарги про відсутність правових підстав для повернення заяви без розгляду, колегія суддів визнає безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та зібраним доказам й доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Волошина ЮліанаІгоровича в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: