Номер провадження: 22-ц/813/6155/19
Номер справи місцевого суду: 521/2320/14-ц
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Михайлюк О.А. 23 квітня 2019 року у м. Одеса, -

встановила:

У лютому 2014 року ПАТ «Фінростбанк» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-3).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2014 року позов ПАТ «Фінростбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінростбанк» заборгованість за кредитним договором №183 від 16 листопада 2007 року у загальному розмірі 55 931, 14 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінростбанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 559, 31 грн.(а.с. 52-53).

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про заміну сторони виконавчого провадження посилаючись на те, що 26 березня 2019 року між ПАТ «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фінростбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № 64 про відступлення прав вимоги, за яким право грошової вимоги за кредитним договором № 183 від 16 листопада 2007 року перейшло до ОСОБА_1 (а.с.61-62).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 74-75).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою його заяву про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що Договір №64 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 26 березня 2019 року не може вважатися договором Факторингом, а є договором відступлення права вимоги (цесії) (а.с. 78-79).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, на думку суду, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «Фінростбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 07 липня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінростбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 183 від 16 листопада 2007 року.

26 березня 2019 року між ПАТ «Фінростбанк», від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фінростбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір № 64 про відступлення прав вимоги, за яким право грошової вимоги за кредитним договором № 183 від 16 листопада 2007 року перейшло до ОСОБА_1 .

Договір про відступлення права вимоги №64 від 26 березня 2019 року є дійсним, сторонами не оспорюється, а відтак, у даному випадку діє презумпція правомірності правочину.

Відсутність позову про визнання договору про відступлення права вимоги, як оспорюваного правочину, не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором та виконання судового рішення.

Приписів про нікчемність договору про відступлення права вимоги в силу закону, діюче законодавство не містить.

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуги товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату'; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

В п. 1.1 та 1.2 Договору №64 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 26 березня 2019 року визначено, що будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням Банку Новим кредитором. Тобто, в цьому договорі відсутня головна ознака, притаманна договору факторингу, а саме - відсутній елемент фінансування Банку за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

Під час укладення Договору №64 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 26 березня 2019 року, сторони керувалися положеннями статей 512-519 ЦК України. За цим договором право вимоги до боржників передано від ПАТ «Фінростбанк» до ОСОБА_1 за 505,40 грн, тобто у правовідносинах сторін відсутні елементи договору факторингу, оскільки відсутній факт фінансування фінансовою установою фізичної особи (клієнта) під відступлення права грошової вимоги, а наявний факт набуття права вимоги фізичною особою на підставі компенсації частини отриманого від права вимоги (п. 1.1 та 1.2 Договору №64 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 26 березня 2019 року).

Отже, за вказаним договором ПАТ «Фінростбанк» (первісний кредитор) уступив грошову вимогу до ОСОБА_2 в обмін на грошові кошти, які ОСОБА_1 зобов`язався сплатити первісному кредитору.

Загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні визначені положеннями статей 512, 514 ЦК України в силу яких, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним, та і оплатним.

Таким чином, враховуючи, що за вказаним договором ПАТ «Фінростбанк» (первісний кредитор) уступив грошову вимогу до ОСОБА_2 в обмін на грошові кошти, які ОСОБА_1 зобов`язався сплатити первісному кредитору, Договір №64 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 26 березня 2019 року не може вважатися договором Факторингу, а є договором відступлення права вимоги (цесії).

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2019 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому листі №521/2320/14-ц, виданому на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2014 року у справі за позовом ПАТ «Фінростбанк» до ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінростбанк» заборгованості за кредитним договором №183 від 16 листопада 2007 року, а саме - ПАТ «Фінростбанк» на його правонаступника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 06 листопада 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе