Справа № 444/1647/19
Провадження № 2/444/1113/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/повне/

25 листопада 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сопошинської сільської ради Жовківського району, треті особи: Жовківська державна нотаріальна контора, Жовківська районна державна адміністрація про визнання права на майно, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті своєї матері ОСОБА_2 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 залишилося наступне спадкове майно, земельний пай, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 6-158036 виданим на ім`я ОСОБА_2 .

З даного сертифікату вбачається, що ОСОБА_2 передається у приватну власність земельна ділянка площею 2,01 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Сопошинської сільської ради.

Зазначає, що 06.03.2006 року ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчено секретарем Сопошинської сільської ради та зареєстровано за № 16. Зі змісту даного заповіту вбачається, що ОСОБА_2 все своє майно на час смерті заповіла ОСОБА_1 та моїй сестрі ОСОБА_3 .

Крім цього зазначає, що сестра Позивача є громадянкою Російської Федерації, з матір`ю на час її смерті не проживала, про смерть матері та наявність заповіту їй було відомо, однак вона за прийняттям спадщини не зверталася у встановлений законом строк, а тому є такою, що спадщину не прийняла.

Вказує, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв, оскільки як до дати її смерті так і після фактично проживав з нею і вели спільне господарство, що стверджується довідкою Сопошинською сільської ради від 17.04.2018р.№ 02-19/264.

Крім цього вказує, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки наданий сертифікат не відповідає закону, що стверджується листом. Тоді позивач звертався до Жовківської РДА про видачу йому нового сертифікату на ім`я ОСОБА_2 , однак йому також було відмовлено.

Крім цього вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 залишилося наступне спадкове майно, земельний пай, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 00246443 виданим на ім`я ОСОБА_4 З даних сертифіката вбачається, що ОСОБА_4 передається у приватну власність земельна ділянка площею 2,32 га. без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Сопошинської сільської ради.

Ще до смерті ОСОБА_4 розпочав виготовлення документів про виділення середньої земельної частки паю в натурі. На час смерті ОСОБА_4 ділянкам було присвоєно кадастрові номери, що підтверджується витягами.

Стверджує, що оскільки ОСОБА_2 проживала впродовж багатьох років з ОСОБА_4 до дати його смерті є такою що спадщину прийняла, що підтверджується записом в будинковій книзі. Просить задоволити позов.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити.

Представник відповідача та третьої особи в підготовче засідання не з`явились, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що стверджено повідомленням про вручення повістки, однак представниками третіх осіб надіслано листи в яких вказали, що заперечень щодо позовних вимог позивача у них немає. Окрім цього у даних листах просили розгляд справи проводити у відсутності їх представників, а тому суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки сторони в підготовче засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація підготовчого засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13.06.2007 року вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 19.08.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 11.08.1964 року вбачається, що ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_6 .

З копії заповіту від 06.03.2006 року посвідченого секретарем Сопошинської сільської ради зареєстрованого в реєстрі за № 16. Зі змісту даного заповіту вбачається, ОСОБА_7 все своє майно заповіла своєму сину ОСОБА_1 і доньці ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв, оскільки як до дати її смерті так і після фактично проживав з нею і вели спільне господарство, що стверджується довідкою Сопошинською сільської ради від 17.04.2018р.№ 02-19/264.

Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що його сестра є громадянкою Російської Федерації, з матір`ю на час її смерті не проживала, про смерть матері та наявність заповіту їй було відомо, однак вона за прийняттям спадщини не зверталася у встановлений законом строк, а тому є такою, що спадщину не прийняла.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося наступне спадкове майно, земельний пай, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 6-158036 виданим на ім.»я ОСОБА_2 .

З даного сертифікату вбачається, що ОСОБА_2 передається у приватну власність земельна ділянка площею 2,01 га. без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Сопошинської сільської ради.

Позивач звертався до Жовківської РДА про видачу їй нового сертифікату на ім`я ОСОБА_2 , однак йому також було відмовлено про що свідчить лист Жовківської РДА.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1995 р. №801 не передбачено видачу сертифікату нового зразка на ім.»я померлого.

Дану позицію підтверджено листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.№ 24-754/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім.»я спадкодавця спадкоємцям не передбачено.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1995 р. №801 не передбачено видачу сертифікату нового зразка на ім.»я померлого.

Дану позицію підтверджено листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.№ 24-754/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім.»я спадкодавця спадкоємцям не передбачено.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 спадщину після смерті своєї матері прийняв оскільки з нею проживав і вели спільне господарство. Після смерті ОСОБА_4 залишилося наступне спадкове майно, земельний пай, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 00246443 виданим на ім.»я ОСОБА_4

З даних сертифіката вбачається, що ОСОБА_4 передається у приватну власність земельна ділянка площею 2,32 га. без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Сопошинської сільської ради.

Ще до смерті ОСОБА_4 він розпочав виготовлення документів про виділення середньої земельної частки паю в натурі.

На час смерті ОСОБА_4 ділянкам було присвоєно кадастрові номери, що підтверджується витягами кадастровий номер :03:000:0065 площа 1.1575 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер :09:000:0265 площа 0.6600 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва .

Оскільки ОСОБА_2 проживала впродовж багатьох років з ОСОБА_4 до дати його смерті є такою що спадщину прийняла, що підтверджується записом в будинковій книзі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику

земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами;

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Оскільки, згадані вище земельні ділянки не перебувають ні в комунальній ні в державній власності то на такі земельні ділянки не поширюються повноваження органу місцевого самоврядування та виконавчої влади.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право власності на земельну частку пай є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Свідченням того, що ОСОБА_4 виділено середню земельну частку пай в натурі є витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що стверджується листом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну часку пай в порядку спадкування.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на середню земельну частку (пай) на території Сопошинської сільської ради, розміром 2,01 га умовних кадастрових гектарів.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1575 га кадастровий номер :03:000:0065 на території Сопошинської сільської ради в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,6600 га кадастровий номер :09:000:0065 на території Сопошинської сільської ради в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мікула В. Є.

Повний текст рішення виготовлено 28.11.2019 р.