Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 619/3119/16-ц

провадження № 61-8759 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйова І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської

області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області;

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

третя особа - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області на рішення Дергачівського районного суду Харківської області

у складі судді Остропільця Є. Р. від 14 вересня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів: Яцини В. Б.,

Кіся П. В., Хорошевського О. М., від 27 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області звернувся до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, про скасування права власності у Державному реєстрі речових прав

на нерухоме майно, скасування державної реєстрації та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що у ході проведення прокуратурою перевірки (дата не вказана) було встановлено, що 04 квітня 2008 року Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області рішень щодо передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0,25 га, розташованої по

АДРЕСА_1 , не вирішувалося та не приймалося. Зазначене підтверджується протоколом засідання 26 сесії 5 скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 04 квітня 2008 року та листом голови сільської ради від 17 вересня 2009 року. Разом з тим,

ОСОБА_3 на підставі рішення Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 04 квітня 2008 року було видано державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, площею 0,25 га. За фактом службового підроблення рішень сільської ради посадовими особами Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави, за ознаками складу злочину, передбаченого частиною другою статті 366 КК України, прокурором Дергачівського району Харківської області 22 червня 2009 року порушено кримінальну справу. Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 червня 2013 року, що набрав законної сили, ОСОБА_4 , голову Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, визнано винним

у скоєні злочину, передбаченого частиною другою статті 366 КК України.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області

від 24 жовтня 2011 року, що набрало законної сили, позов заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області до ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, виданого

18 червня 2008 року на ім`я ОСОБА_3 Визнано недійсним запис

у Державному реєстрі прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_3 на зазначену земельну ділянку. Зобов`язано управління Держкомзему в Дергачівському районі Харківської області скасувати державну реєстрацію у Державному реєстрі земель держаного акту

від 18 червня 2008 року на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_3 Зобов`язано ОСОБА_3 звільнити та привести

у придатний для використання стан зазначену земельну ділянку, площею 0,25 га.

Проте, при вивченні інформації, розміщеної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, було встановлено, що у подальшому на підставі дублікату договору купівлі-продажу, укладеного 23 червня 2008 року між ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , було зареєстровано право спільної часткової власності на спірну земельну за відповідачами.

Зазначені обставини свідчать про відсутність у відповідачів права на земельну ділянку, оскільки рішень сільської ради про передачу її у власність у встановленому законом порядку не вирішувалося, вона незаконно була вилучена із власності держави та у подальшому відчужена відповідачам, а тому підлягає поверненню.

Посилаючись на викладене, керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області просив суд: скасувати право власності у Державному реєстрі речових прав

на нерухоме майно на земельну ділянку, розташовану по

АДРЕСА_1 , зареєстровану за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; витребувати вищевказану земельну ділянку із незаконного володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області (нині Малоданилівська селищна рада); скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки шляхом скасування кадастрового номеру - :00:000:1667.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 14 вересня 2018 року у задоволенні позову керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірна земельна ділянка вибула з володіння територіальної громади, як законного власника, не з її волі, оскільки у встановленому законом порядку рішення компетентного органу про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3

не приймалося, а тому він не набув право власності на неї та не міг її

у подальшому відчужувати відповідачам. Проте прокурором пропущено строк позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачами, оскільки порушення земельного законодавства щодо незаконного вибуття спірної земельної ділянки від власника були відомі позивачу ще у 2011 році, про що свідчить заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2011 року.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 березня 2019 року апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області залишено без задоволення, а рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 вересня 2018 року - без змін.

Погоджуючись із висновками районного суду, апеляційний суд також зазначив, що позов є обґрунтований, проте у прокурора виникло право

на пред`явлення позову не з часу реєстрації у 2016 році права власності

на земельну ділянку на підставі дублікату договору її купівлі-продажу

від 23 червня 2008 року, а з часу ухвалення заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2011 року, в якому зазначено, що спірна земельна ділянка обліковується за іншими власниками, тобто з жовтня 2011 року. Отже, прокурор дізнався про порушення інтересів територіальної громади у 2011 році, а з позовом до суду звернувся лише у вересні 2016 року, тобто із значним пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявили відповідачі.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Дергачівського районного суду Харківської області.

У червні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової

палити Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2019 року справу

за позовом керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської

ради Дергачівського району Харківської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, про скасування права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області мотивована тим, що висновок судів про те, що прокурор дізнався про порушення інтересів територіальної громади у 2011 році,

тобто з часу ухвалення заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2011 року, є помилковим, так як не свідчить про обізнаність сільської ради, а також прокурора про відчуження спірної земельної ділянки ОСОБА_3 на користь третіх осіб у 2008 році. Прокуратурою при перевірці власників спірної земельної ділянки було вжито всіх необхідних заходів, проте встановити нових власників земельної ділянки було неможливим, оскільки правочин щодо відчуження земельної ділянки мав прихований характер, договір купівлі-продажу земельної ділянки був укладений 23 червня 2008 року, проте зареєстрований належним чином не був. Лише після вивчення інформації у 2016 році, розміщеної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

та встановлення факту державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, яка відбулася 19 квітня 2016 року на підставі дублікату договору купівлі-продажу, виданого 19 квітня 2016 року приватним нотаріусом, органами прокуратури було пред`явлено вказаний позов. Тобто вказаний позов можливо було пред`явити лише після державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2019 році до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_2

на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення

є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги - безпідставними. Відповідачі набули право власності на спірну земельну ділянку у 2009 році, а реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно почала здійснюватися лише з 01 січня 2013 із внесенням змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідачі відкрито користується земельною ділянкою з 2008 року, справно сплачують земельний податок,

а тому є добросовісними набувачами. Прокурору було безперечно відомо про порушення земельного законодавства відносно спірної земельної ділянки у 2011 році, про що свідчить заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2011 року, що набрало законної сили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

04 квітня 2008 року Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області рішень щодо передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0,25 га, розташованої

по АДРЕСА_1 , не вирішувалося та не приймалося. Зазначене підтверджується протоколом засідання 26 сесії 5 скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області

від 04 квітня 2008 року та листом голови сільської ради від 17 вересня

2009 року.

За фактом службового підроблення рішень сільської ради посадовими особами Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави, за ознаками складу злочину, передбаченого частиною другою статті 366 КК України, прокурором Дергачівського району Харківської області 22 червня 2009 року порушено кримінальну справу.

Разом з тим, ОСОБА_3 на підставі рішення Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 04 квітня

2008 року було видано державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, площею 0,25 га.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області

від 24 жовтня 2011 року, що набрало законної сили, позов заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області до ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, виданого

18 червня 2008 року на ім`я ОСОБА_3 Визнано недійсним запис

у Державному реєстрі прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_3 на зазначену земельну ділянку. Зобов`язано управління Держкомзему в Дергачівському районі Харківської області скасувати державну реєстрацію у Державному реєстрі земель держаного акту

від 18 червня 2008 року на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_3 Зобов`язано ОСОБА_3 звільнити та привести

у придатний для використання стан зазначену земельну ділянку, площею 0,25 га.

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 червня

2013 року ОСОБА_4 , голову Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, визнано винним у скоєні злочинів, передбачених частиною третьою статті 365, частиною другою статті 366 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 червня 2014 року задоволено апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 Вирок Жовтневого суду м. Харкова від 05 червня 2013 року відносно

ОСОБА_4 у частині засудження по частині третій статті 365 КК України скасовано у зв`язку з відсутністю у діянні складу злочину та справу в цій частині припинено.

Згідно з вимогами пункту «г» статті 1 Закону України «Про амністію в

2014 році» ОСОБА_4 звільнено від відбуття призначеного йому цим вироком за частиною другою статті 366 КК України покарання у виді 4 років позбавлення свободи з позбавленням права обіймати організаційно-розпорядчі посади в органах місцевого самоврядування строком на 1 рік.

В іншій частині вирок суду залишено без змін.

Згідно з інформації, розміщеної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, встановлено, що у подальшому на підставі дублікату договору купівлі-продажу, укладеного 23 червня 2008 року між

ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виданого 19 квітня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Міссіяж О . А. , право власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано 19 квітня 2016 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності.

30 січня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали відзив на пред`явлений керівником Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської

ради Дергачівського району Харківської області позов, в якому, крім

іншого, вказували про пропуск прокурором строку позовної давності

(т. 1, а. с. 123-127).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності (частина п`ята статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Виключно на пленарних засіданнях сільської ради відповідно до

закону приймаються рішення щодо відчуження комунального майна

та вирішуються питання регулювання земельних відносин (пункти 30 і 34 статті 26 вказаного Закону).

Частиною другою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування

в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Крім того, за змістом статей 17, 122 ЗК України повноваження щодо розпорядження земельними ділянками із державної власності сільськогосподарського призначення у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів належать районним державним адміністраціям.

Відсутність рішення відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування (зокрема, його підроблення) про відчуження майна означає, що воно вибуло поза його волею.

Ураховуючи встановлені судами обставини про те, що Черкасько-Лозівська сільська рада Дергачівського району Харківської області рішень

від 04 квітня 2008 року щодо передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0,25 га, розташованої по

АДРЕСА_1 , не приймала, вказана земельна ділянка вибула з володіння територіальної громади, як законного власника, не з її волі, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що набуття у власність відповідачами спірної земельної ділянки відбулось з порушенням вимог чинного законодавства.

Щодо застосування апеляційним судом позовної давності

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття

257 ЦК України).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (частина четверта статті 56 ЦПК України).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження,

а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції

у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор,

у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17, провадження № 14-183 цс 18, а також в аналогічній справі у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 619/738/17, провадження № 61-22690св18.

Встановивши, що право на пред`явлення позову у прокурора виникло не з часу реєстрації у 2016 році права власності на земельну ділянку на підставі дублікату договору її купівлі-продажу від 23 червня 2008 року, а з часу ухвалення заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2011 року, в якому зазначено, що спірна земельна ділянка обліковується за іншими власниками, тобто з жовтня 2011 року, прокурор мав об`єктивну можливість довідатися про порушення інтересів держави переданням спірної земельної ділянки у власність відповідачам, проте з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння звернувся лише у вересні 2016 року, тобто після спливу позовної давності.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши фактичні обставини справи, дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову прокурора з підстав пропуску строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 вересня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 27 березня

2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк