Провадження №4с/359/49/2019
Справа №2-2105/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі Шляхетко Ю.В.

за участю:

представника боржника Цирулевської М.В.

представника стягувача ОСОБА_1

представника приватного виконавця Коваленко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича щодо винесення постанови від 27.08.2019 року про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2019 року до суду звернувся представник скаржника ОСОБА_3 із даною скаргою на дії приватного виконавця Телявського А.М. щодо винесення постанови від 27.08.2019 року про відкриття виконавчого провадження. Вимоги скарги обґрунтував тим, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича від 27.08.2019 року відкрито виконавче провадження № 59904211 з виконання виконавчого листа № 2-2105/2010 від 25.05.2011 року, виданого на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2010 року по справі № 2-2105/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа заборгованості за кредитним договором № 16-07-Ид/19 від 23.03.2007 у розмірі 4 185 440,00 грн. та за кредитним договором № 20-08-ИпЛ/19 від 18.04.2008 у розмірі 1 289 733,90 грн.

20.08.2019 року Державною іпотечною установою подано до приватного виконавця Телявського А.М. письмову заяву про примусове виконання вищезазначеного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської від 04.11.2010 року по справі №2-2105/2010.

При цьому, у вищезазначеній заяві стягувачем зазначено про те, що ОСОБА_2 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Скаржник вважає, що приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Телявський А.М. не мав права відкривати виконавче провадження з виконання виконавчого документа, місце виконання якого знаходиться у межах іншого округу. Так, адреса проживання боржника у виконавчому листі зазначена як АДРЕСА_2 .

Жодних інших доказів (документів), які б спростовували вищевказану інформацію або підтверджували проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , представником Державної іпотечної установи надано не було, та приватним виконавцем не направлено жодних запитів щодо перевірки даної інформації.

В зв`язку з цим, просить суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича щодо винесення постанови від 27.08.2019 про відкриття виконавчого провадження №59904211 з виконання виконавчого листа №2-2105/2010 від 25.05.2011, виданого на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2010 по справі №2-2105/2010. Скасувати постанову від 27.08.2019 року про відкриття виконавчог7о провадження №59904211 з виконання виконавчого листа №2-2105/2010 від 25.05.2011. виданого на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2010 по справі №2-2105/2010, про стягування з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа, заборгованості за кредитним договором №16-07-Ид/19 від 23.03.2007 у розмірі 4 1875 440,00 грн. та за кредитним договором №20-08-Ип/19 від 18.04.2008 у розмірі 1 289 733,90 грн. (а.с. 1-5).

16.10.2019 року на адресу суду надійшли письмові пояснення приватного виконавця Телявського А.М., згідно яких просив у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі. Так, приватний виконавець не погоджується з скаргою та вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

27.08.2019 року до приватного виконавця Телявського А.М. надійшла заява від Державної іпотечної установи про примусове виконання рішення суду, в якій стягував просив прийняти до виконання виконавчий лист Бориспільського міськрайонного суду Київської області №2-2105/2010 виданого 25 травня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа заборгованості за кредитним договором № 16-07-Ид/19 від 23.03.2007 у розмірі 4 185 440,00 грн. та за кредитним договором № 20-08-ИпЛ/19 від 18.04.2008 у розмірі 1 289 733,90 грн. В зазначеній заяві вказано , що боржник ОСОБА_2 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що виконавчий документ відповідав вимогам ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу у приватного виконавця були відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Як вбачається з документів, які були додані до заяви про примусове виконання виконавчого документа, а саме з договору купівлі-продажу земельної ділянки, який було укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №777772, який було видано ОСОБА_2 місце проживання останнього визначено: АДРЕСА_1 .

В судовому засідання представник скаржника скаргу підтримала, просила задовольнити з підстав зазначених в ній.

Представники стягувача та приватного виконавця просили скаргу залишити без задоволення, з підстав її необґрунтованості .

Дослідивши матеріали поданої скарги, заслухавши думку учасників процесу суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.05.2011 року Бориспільський міськрайонний суд Київської на виконання рішення від 04.11.2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Центральне регіональне управління «Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора (№ 2-2105/2010) видав виконавчий лист (а.с.6-7).

27.08.2019 року представник стягувача Державної іпотечної установи направив заяву до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявському А.М. про відкриття виконавчого провадження, які зазначив щодо реєстрації про проживання боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

На підставі заяви представника Держаної іпотечної установи про відкриття виконавчого провадження від 20 серпня 2019 року (а.с. 8-10), 27 серпня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Телявським А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконав листа № 2-2105/2010 виданим Бориспільським міськрайонним судом Київської області 25 травня 2011 року (а.с. 12).

06.09.2019 року ОСОБА_2 надано виклик приватного виконавця (а.с.13-14).

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пункт 6 частини 1 статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» і пункт 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» установлюють принцип (засади) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачеві права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац 2 частини 1 статті 19 цього Закону).

Тобто зазначені положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Частина 1 статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» і частина 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» права та обов`язки, зокрема, обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Частинами першою, третьою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Встановлено, що виконання виконавчого листа № 2-2105/2010 від 25.05.2011 року, виданого на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2010 року по справі № 2-2105/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа заборгованості за кредитним договором № 16-07-Ид/19 від 23.03.2007 у розмірі 4 185 440,00 грн. та за кредитним договором № 20-08-ИпЛ/19 від 18.04.2008 у розмірі 1 289 733,90 грн., у якому вказано місце проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 (а.с. 6-7).

В заяві про примусове виконання судового рішення стягувач зазначив інше місце реєстрації боржника ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , що є місцем виконання виконавчого округу міста Київ, приватним виконавцем якого 27.08.2019 року відкрито виконавче провадження № 59904211 за вказаним виконавчим документом.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова приватного виконавця прийнята відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувач, користуючись своїм правом вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами, обрав саме виконавчий округ міста Київ, за місцем реєстрації та перебування боржника.

За таких обставин, враховуючи те, що приватний виконавець не має обов`язку перевіряти місцезнаходження боржника, яке зазначено стягувачем у заяві, тому у нього не було підстав вважати, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем проживання боржника та повертати його стягувачу.

Встановивши, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження були вчинені відповідно до вимог частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець відкрив виконавче провадження за місцем проживання боржника, яке зазначив стягувач у заяві про відкриття провадження, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Талявського А.М., та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2019 року.

За таких обставин, дії приватного виконавця є правомірними і у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259,260,261,353,354 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії приватного виконавця Телявсь кого Анатолія ОСОБА_5 щодо винесення постанови від 27.08.2019 року про відкриття виконавчого провадження залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 11.11.2019 року.

Суддя: Чирка С.С.