Ухвала

Іменем України

14 січня 2019 року

м. Київ

справа № 394/386/17

провадження № 61-45545ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кочубій» на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Кочубій» про визнання додаткового договору до договору оренди землі недійсним,

В с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з указаним позовом до ТОВ «Агрофірма «Кочубій», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 грудня 2005 року між ним та ТОВ «Агрофірма «Кочубій» укладено договір оренди земельної ділянки на строк 10 років. До закінчення строку дії вказаного договору оренди землі він неодноразово звертався з письмовою заявою до ТОВ «Агрофірма «Кочубій» про те, що продовжувати термін дії вказаного договору не буде, однак орендар продовжував обробляти земельну ділянку, посилаючись на додаткову угоду до договору оренди землі від 19 грудня 2005 року № 244, укладену 10 жовтня 2007 року між ними, згідно з якою змінено строк оренди земельної ділянки до 15 років. Оскільки додатковий договір № 1 до договору оренди земельної ділянки він не підписував, згоду на його укладення та довіреностей на його підписання від його імені не надавав, ОСОБА_4 просив суд, визнати недійсним додатковий договір № 1 до договору оренди земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2018 року, позов задоволено. Визнано недійсним додатковий договір № 1 до договору оренди землі від 19 грудня 2005 року № 244, укладений 10 жовтня 2007 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Агрофірма «Кочубій» в особі директора Бакова О. Ш., зареєстрований у Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ДП «Центр ДЗК при Державному Агентстві земельних ресурсів України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30 жовтня 2007 року за № 607. Стягнуто з ТОВ &q? 2;Агрофірма «Кочубій» на користь ОСОБА_4 витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 4 290 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

09 жовтня 2018 року ТОВ «Агрофірма «Кочубій» надіслало засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2018 року.

В касаційній скарзі ТОВ «Агрофірма «Кочубій» просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального і процесуального права, не встановлено всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. ТОВ «Агрофірма «Кочубій» зазначає, що додатковий договір № 1 до договору оренди землі укладено сторонами з дотриманням чинного законодавства.

Разом із касаційною скаргою надійшло клопотання ТОВ «Агрофірма «Кочубій» про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2018 року та постанови апеляційного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2018 року, з посиланням на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду отримано лише 11 вересня 2018 року.

На підтвердження зазначених обставин ТОВ «Агрофірма «Кочубій» надало копію конверта із трек-кодом 905) та копію супровідного листа апеляційного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2018 року про направлення копії оскаржуваної постанови, зокрема, ТОВ «Агрофірма «Кочубій».

Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина 2 статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Враховуючи наведе, доводи ТОВ «Агрофірма «Кочубій» щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень можна визнати поважними, а тому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 30 серпня 2002 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,85 га на території Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області.

19 грудня 2005 року між сторонами по справі укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстровано Кіровоградською регіональною філією ДП «Центр ДЗК» 06 березня 2006 року за № 244.

10 жовтня 2007 року від імені ОСОБА_4 укладений додатковий договір № 1 до договору оренди землі № 244 з ТОВ «Агрофірма «Кочубій», зареєстрований у Новоархангельському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Державному агентстві земельних ресурсів України 30 жовтня 2007 року за № 607, відповідно до якого збільшено строк дії договору з 10 до 15 років, збільшено розмір орендної плати з 1,5% до 2,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно з висновком експерта від 26 березня 2018 року № 140/141/18-27 підписи від імені ОСОБА_4 у двох примірниках додаткового договору № 1 до договору оренди землі від 19 грудня 2005 року № 244 у розділі «Орендодавець» виконані не самим ОСОБА_4, а іншою особою без наслідування його підпису.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Залишаючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову без змін, апеляційний суд виходив із того, що підписи від імені ОСОБА_4 у двох примірниках додаткового договору № 1 до договору оренди землі від 19 грудня 2005 року № 244 в розділі «Орендодавець» виконані не ОСОБА_4, а іншою особою, а тому зробив обґрунтований висновок про його недійсність на підставі статей 203, 215 ЦК України.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Поновити товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кочубій» строк на касаційне оскарження рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2018 року та постанови апеляційного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кочубій» на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Кочубій» про визнання додаткового договору до договору оренди землі недійсним.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кочубій».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська