ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 394/388/19

провадження № 22-ц/4809/1603/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Лазаренко-Шаповалова В.В.

учасники справи :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне сільськогосподарське підприємство «Лан»,

представник відповідача за довіреністю Старжинський Віталій Васильович, ОСОБА_2 , адвокат Щербань Леся Володимирівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2019 року у складі судді Краснопольської Л.П. у справі за позовом ОСОБА_1 до ПСП "Лан" про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Зазначав,що 20 червня 2006 року між його дружиною ОСОБА_3 , як орендодавцем, та ПСП "Лан", як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 4,88 га, кадастровий номер :02:000:0198, що розташована на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, строком на 25 років. Договір в установленому порядку зареєстровано у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18 жовтня 2006 року за № 212. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Як спадкоємець за законом, він успадкував вказану земельну ділянку. 29 березня 2019 року звернувся з листом до ПСП "Лан" про розірвання договору оренди земельної ділянки за взаємною згодою, до якого додав проект додаткової угоди про розірвання договору оренди. Відповідач відповів йому відмовою. Оскільки умовами договору оренди передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору, просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки № 224, укладений 20 червня 2006 року між ОСОБА_3 та ПСП «Лан» (а.с. 3-5)

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2019 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року площею 4,88 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0198, яка розташована на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, укладений між ОСОБА_3 та ПСП «Лан», зареєстрований у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18 жовтня 2006 року за № 212.

Стягнуто з ПСП «Лан на користь позивача судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Суд дійшов висновку, що оскільки така підстава для розірвання договору оренди землі, як перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи, передбачена умовами договору оренди, договір є чинним, позов підлягає задоволенню ( а.с. 73-74).

В апеляційній скарзі ПСП «Лан» просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відомву у задоволенні позову. Зазначає, що суд не врахував, що відповідно до ч.1 ст.148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов?язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди щодо такої земельної ділянки. Договір оренди може бути розірваний лише за згодою сторін, а на вимогу однієї із сторін достроково за рішенням суду. Серед підстав припинення договору оренди відсутня така підстава, як припинення внаслідок смерті орендодавця. Припинення ж договору оренди внаслідок його розірвання, передбачає випадки дострокового розірвання договору на вимогу однієї із сторін в разі невиконання сторонами обов?язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 Закону України «Про оренду землі», в разі випадкового знищення чи пошкодження об?єкта оренди, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України, а також розірвання договору за погодженням сторін. Суд не врахував, що договір оренди є чинним для нового власника (а.с. 78-79).

Апеляційне провадження відкрито 07 жовтня 2019 року, ухвалою суду від 01 листопада 2019 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 27 листопада 2019 року (а.с. 85,93).

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (а.c.96,97) в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що між власником земельної ділянки ОСОБА_3 та ПСП «Лан» 20 червня 2006 року укладений та в установленому законом порядку зареєстрований договір оренди земельної ділянки площею 4,88 га, кадастровий номер :02:000:0198, розташованої на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, строк дії договору 25 років.

Пунктом 40 договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с.8-10).

Орендодавець ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла (а.с.7).

Позивач набув право власності на вказану земельну ділянку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 вересня 2018 року, зареєстровано в реєстрі за № 852 (а.с.12, 13).

На письмову вимогу позивача розірвати на підставі п.40 договору, договір оренди земельної ділянки від 20 серпня 2006 року, укладений з попереднім власником, відповідач відмовився.

Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним кодексом України (далі ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом, визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Оскільки пунктом 40 договору оренди земельної ділянки від 20 серпня 2006 року передбачена можливість його розірвання в разі переходу права власності на земельну ділянку до іншої особи, то суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Доводи відповідача про те, що зміна власника земельної ділянки є підставою для внесення змін до договору із зазначенням нового власника, а не підставою для його розірвання, є безпідставними, спростовуються змістом пункту 40 договору оренди землі.

Свобода договору, передбачена статтею 627 ЦК України, включає право сторін змінювати, розривати або продовжувати чинність укладеного ними договору. При укладенні договору оренди з відповідачем досягнуто згоди з усіх істотних умов, в тому числі й підстав його розірвання при зміні власника земельної ділянки. Відмова у розірванні спірного правочину суперечитиме його умовам, з якими погодився сам відповідач.

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального права, оскільки суд положення ст.148-1 ЦК України до правовідносин сторін не застосовував, що підтверджується змістом рішення суду.

Суд дав оцінку доводам відповідача за правилами ст.89 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги є безпідставними, такими, що не грунтуються на досліджених судом доказах та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги, передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, не встановлено.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.268, п.1 ч.1ст. 374, ст.375,381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» залишити без задоволення.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко