Справа № 438/1374/19
Номер провадження 2-з/438/14/2019
УХВАЛА

29 листопада 2019 року Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т. вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

До Бориславського міського суду Львівської області 28.11.2019 поступила цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Фірман Борис Ілліч, приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Василевич Оксана Романівна, виконавчий комітет Бориславської міської ради (як орган опіки і піклування), ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом і за законом, визнання права власності у порядку спадкування за заповітом та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом:

- накладення арешту (заборону відчуження) на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , державну реєстрацію права власності на який здійснено за відповідачем ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на підставі рішення приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Василевич О.Р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.01.2019 року індексний номер 45061469; номер запису про право власності 29862941; договір купівлі-продажу житлового будинку від 15.01.2019, посвідчений приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Василевич О.Р. за реєстровим №22, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103;

- заборони приватному нотаріусу Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Фірману Борису Іллічу (вул.Коваліва, буд.29, м.Борислав, Львівська область; 82300) видачу свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачу ОСОБА_3 на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , які належали ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Петруняк І.О. 19.02.1970 року за реєстровим №333, зареєстрованого у Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації 02.02.1994 року у книзі №19 за №2807, рішення Дрогобицького міського народного суду Львівської області від 15.08.1991 року по справі №2-30 та ухвали судового засідання Бориславського міського суду Львівської області від 02.12.1993 року.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 вказує, що предметом винесеного на розгляд суду цивільно-правого спору, є:

- Встановлення факту прийняття ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 спадщини батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бориславі Львівської області;

- Визнання недійсними виданих на ім`я ОСОБА_3 приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Фірманом Б.І. свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом від 23 листопада 2018 року за реєстровими №№846,847 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 ;

- Визнання за позивачами права спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті батька ОСОБА_6 ;

- Визнання за кожним із позивачів по ј частині у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 ;

- Витребувати від ОСОБА_4 на користь позивачів житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стверджує, що рішення суду, у разі задоволення позову, матиме наслідком визнання за позивачами права спільної часткової власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 та витребування цього нерухомого майна від ОСОБА_4 , визнання права спільної часткової власності (по ј частині за кожним) на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , який в силу вимог ст.549 ЦК УРСР 1963 року вважається таким, що не прийняв спадщину батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як вони, позивачі, є єдиними спадкоємцями ОСОБА_6 за заповітом і за законом, що своєчасно прийняли спадщину, вступивши у фактичне управління і володіння нею.

Проте, ОСОБА_3 оформив усі права на спірне спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 ) на своє ім`я, отримавши у приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Фірмана Б.І. свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом від 23 листопада 2018 року за реєстровими №№ 846, 847.

Одержавши на спадкове майно 23 листопада 2018 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом і за законом та отримавши інформацію про те, що 12 грудня 2018 року він позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Фірмана Б.І. щодо оформлення своїх спадкових прав після смерті батька, відповідач ОСОБА_3 вже 15 січня 2019 року відчужив спірний житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_4 шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Продаж майна - житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 здійснив, не зважаючи на те, що у ньому знаходяться чужі (його, ОСОБА_1 , та його родичів) речі, вже багато років безперервно мешкають батьки його дружини ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) особи похилого віку з обмеженими фізичними можливостями, які потребують постійного стороннього догляду.

Придбання ОСОБА_4 спірного майна відбулося без попереднього огляду предмета договору, ознайомлення з технічним станом житлових приміщень і господарських будівель; без фактичної передачі речі, ключів від нерухомого майна. Така поведінка продавця ОСОБА_3 і покупця ОСОБА_4 свідчить про те, що продаж житлового будинку АДРЕСА_1 здійснено з метою позбавити інших спадкоємців, а саме позивачів, права на спадкове майно шляхом його перепродажу, щоб у подальшому нові власники змогли посилатися на добросовісність його набуття та щоб утруднити витребування цього майна з чужого незаконного володіння.

Також, відповідач ОСОБА_3 має можливість до набрання законної сили рішенням у справі отримати у приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Фірмана Б.І. свідоцтва про право на спадщину за законом на належну померлому батькові спірну Ѕ частину житлового будинку на АДРЕСА_3 , який з 2002 року є постійним місцем проживання його сім`ї, у тому числі неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Враховуючи обставини продажу ОСОБА_3 житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , ймовірність відчуження ОСОБА_11 Ѕ частини житлового будинку на АДРЕСА_3 після оформлення спадкових прав на це майно є достатньо обґрунтованим припущенням.

Вважає, що не забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити реальне виконання рішення суду у справі, і змусити позивачів докладати значних зусиль та витрат для відновлення своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 та п.5 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (діє на час розгляду даної заяви), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову, суд не вирішує питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Відповідно до п.20 роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Предметом спору у даній справі є, зокрема, встановлення факту прийняття позивачами спадщини їхнього батька ОСОБА_6 ; визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом, виданих на ім`я відповідача ОСОБА_3 ; визнання права спільної часткової власності позивачів на нерухоме майно, а саме: житловий будинок на АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом та заповітом, після смерті батька ОСОБА_6 ; визнання за кожним із позивачів по ј частині у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 ; витребування від ОСОБА_4 на користь позивачів житлового будинку АДРЕСА_1 .

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд керується тим, що заявлені позивачем види забезпечення позову є доцільними в рамках даної справи та співмірними із заявленими вимогами. Необхідність обрання таких видів забезпечення позову, які просить позивач, є обґрунтованою, так як невжиття даних видів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися, оскільки предметом позову є встановлення факту прийняття позивачами спадщини їхнього батька ОСОБА_6 ; визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом, виданих на ім`я відповідача ОСОБА_3 ; визнання права спільної часткової власності позивачів на нерухоме майно, а саме: житловий будинок на АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом та заповітом, після смерті батька ОСОБА_6 ; визнання за кожним із позивачів по ј частині у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 ; витребування від ОСОБА_4 на користь позивачів житлового будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи обсяг позовних вимог, наявність обґрунтованого позову, вважаю, що для захисту спадкових прав позивачів застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірний житловий будинок (розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) та заборони приватному нотаріусу Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Фірману Б.І. на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачу ОСОБА_3 на Ѕ частину житлового будинку (розташований за адресою: АДРЕСА_3 )в даному випадку є доцільним і виправданим. Відтак, такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачами позовними вимогами, і невжиття даних заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тому, враховуючи обставини продажу ОСОБА_3 спірного житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , заява підлягає до задоволення, оскільки заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач ОСОБА_1 є необхідною умовою для забезпечення ефективного захисту матеріально-правових інтересів позивачів з метою попередження можливості несумлінних дій відповідачів в подальшому, спрямованих на укладення іншого правочину (відчуження спірного нерухомого майна), оформлення прав на іншу частину спадкового майна, що вимагатиме додаткових дій щодо визнання недійсними виданих нотаріусом документів на спірне майно і може істотно ускладнити чи унеможливити реальне виконання рішення суду у справі, і змусити позивачів докладати значних зусиль та витрат для відновлення своїх прав та інтересів.

Підстав для застосування судом заходів зустрічного забезпечення суд не вбачає, оскільки відсутні будь-які можливі збитки для відповідачів, які могли б бути спричинені забезпеченням позову у даній цивільній справі.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву про забезпечення позову задоволити.

Накласти арешт (заборону відчуження) на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , державну реєстрацію права власності на який здійснено за відповідачем ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на підставі рішення приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Василевич О.Р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.01.2019 року індексний номер 45061469; номер запису про право власності 29862941; договір купівлі-продажу житлового будинку від 15.01.2019, посвідчений приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Василевич О.Р. за реєстровим №22, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103;

Заборони приватному нотаріусу Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Фірману Борису Іллічу (вул.Коваліва, буд.29, м.Борислав, Львівська область; 82300) видачу свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачу ОСОБА_3 на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , які належали ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Петруняк І.О. 19.02.1970 року за реєстровим №333, зареєстрованого у Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації 02.02.1994 року у книзі №19 за №2807, рішення Дрогобицького міського народного суду Львівської області від 15.08.1991 року по справі №2-30 та ухвали судового засідання Бориславського міського суду Львівської області від 02.12.1993 року.

Ухвала про забезпечення підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Виконання ухвали доручити Бориславському міському управлінню юстиції ГТУЮ у Львівській області.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Примірник ухвали направити заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського Апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.Т. Слиш