Справа № 587/3041/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Позивач в судове засідання не з»явився, від нього надійшла заява, в якій він просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, протии винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з*явився, з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, шляхом подачи оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України( арк.с.33).
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що протягом 2004-2008 років мі сторонами було укладено ряд договорів.
21 квітня 2004 року було нотаріально посвідчено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 5200 доларів США, які зобовязався повернути до 22 жовтня 2004 року.
17 березня 2005 року було укладено в простій письмовій формі договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 2000 доларів США.
21 листопада 2006 року було нотаріально посвідчено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 6050 доларів США, які зобовязався повернути до 21 травня 2007 року.
23 червня 2008 року було укладено в простій письмовій формі договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 2300 євро, які зобов»язався повернути до 23 липня 2008 року.
11 листопада 2008 року було нотаріально посвідчено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 5500 доларів США, які зобовязався повернути до 11 листопада 2009 року.
Доказами наявності між сторонами зобов»язальних відносин є вчинені особисто відповідачем розписки та договори позики грошей( арк.с.8-13)
Позивач звертався до відповідача з вимогою виконати взяті на себе зобовязання та у 2016 році сторони погодили порядок їх виконання.
Зокрема, 25 листопада 2016 року відповідач видав кредитору письмове зобов»язання, в якому зазначив, що борг по договорам позики, укладеним протягом 2004-2008 років, він сплатить до 10 грудня 2016 року.
Окрім того, сторони погодили, що борг відповідач почне погашати частинами, по 500 доларів щомісяця, починаючи з 02 квітня 2017 року. ( арк..с.14)
З вказаної дати відповідач частково погасив заборгованість, станом на дату подачі позову заборгованість відповідача становить: 9340 доларів США та 2104 євро.
Відповідач в добровільному порядку борг не повертає, чим порушує права позивача.
У відповідності з ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання. В разі невиконання або неналежного виконання зобовязання боржником він зобовязаний відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Під збитками розуміється витрати, понесені кредитором, втрата або пошкодження його майна, а також неотримані кредитором доходи, які він отримав би, якщо б зобовязання було виконано боржником.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як в десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.( ст. 1047 Цивільного кодексу України).
Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає предявлення на підтвердження укладання договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню.
Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до положень статті 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 263,264,265 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1053 Цивільного кодексу України, суд
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя