ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2050/18Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/817/954/19 Доповідач - Дикун С.І.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та учасників судового процесу - позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 606/2050/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, ухвалене суддею Малярчуком В.В., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила збільшити розмір аліментів на неповнолітніх дітей та стягнути індексацію аліментів.

В обгрунтування позовної заяви зазначила, що на підставі рішення Теребовлянського районного суду від 12 січня 2012 року з ОСОБА_2 в її користь на утримання їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягуються аліменти в розмірі 900 грн.

Враховуючи погіршення її матеріального стану у зв`язку із народженням дитини у новому шлюбі, перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і неможливістю у зв`язку з цим влаштуватись на нову роботу та те, що витрати по належному утриманню та вихованню дітей, в порівнянні з встановленим судом розміром аліментів, збільшилися, просила суд стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей у збільшеному розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також позивачка зазначала, що індексація аліментів не проводилась та самим відповідачем добровільно не виплачувалась, а тому просила стягнути з відповідача індексацію аліментів в розмірі 37374, 3 грн. за період з квітня 2014 року по серпень 29018 року, про що подала відповідний розрахунок.

Заочним рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються щомісячно з ОСОБА_2 , на підставі рішення Теребовлянського районного суду від 12 січня 2012 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 жительки с.Конопківка, Теребовлянського району, Тернопільської області, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повнолітнього віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_1 розрахунок індексації розміру аліментів, який становить 37 374 грн. 30 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. в дохід держави.

05.07.2019 року ОСОБА_2 подав заяву про перегляд вказаного заочного рішення суду.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23.07.2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить заочне рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Сімейний кодекс України не містить норм, які б регламентували порядок процедури індексації аліментів, а відповідно до ст.2 ЗУ Про індексацію грошових доходів населення аліменти не відносяться до об`єктів, які індексуються.

Вказує, що до ЗУ Про індексацію грошових доходів населення з 01.01.2016 року були внесені зміни, згідно з якими, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 %. Однак, при подачі розрахунку індексації аліментів за період з квітня 2008 року по жовтень 2017 року позивачем вказані зміни враховано не було. Позивачем не надано відомості індексів інфляції, які щомісячно публікуються Міністерством статистики України як доказ розрахунку та доказів про те, чи державним виконавцем проводилась індексація аліментів за визначений період.

Звертає увагу на те, що згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту її порушеного права, оскільки індексація аліментів повинна була розглядатись у правовідносинах щодо порядку виконання судового рішення, а заява про збільшення аліментів ґрунтується на надуманих обставинах.

Крім того, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги матеріальний стан як позивача так і відповідача, а саме те, що ОСОБА_1 отримує додатковий дохід від здачі нерухомого майна в оренду, а, він, ОСОБА_2 , потребує лікування.

Також ОСОБА_2 вказав, що офіційно працевлаштований за межами України та отримує заробіток у розмірі 150000 угорських форинтів, що складає близько 12000 гривень, про що подав документи з місця роботи.

Позивачка ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу вказувала, що суд першої інстанії правильно встановив фактичні обставини справи та застосував відповідні до них норми матеріального та процесуального права і ухвалив законне рішення. Зазначила, що відповідачем не заперечується факт непроведення індексації аліментів державними виконавцями, а індекси інфляції, як доказ розрахунку, є публічно доступною інформацією.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що її матеріальний стан погіршився у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, а витрати по утриманню дітей, у порівнянні з раніше встановленим судом розміром аліментів 900 грн на двох дітей, значно збільшились.

Під час розгляду справи в апеляційному суді позивачка заперечила апеляційну скаргу з мотивів, зазначених нею у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач, будучи належно повідомленим про розгляд справи у порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, у судове засідання апеляційного суду не з`явився. Що, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, заслухавши позивачку, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги та збільшуючи розмір аліментів на користь позивачки на утримання двох дітей із 900 грн до 2500 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, з урахуванням індексації, для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття, а також стягуючи індексацію аліментів у розмірі 37 374 грн. 30 коп. суд першої інстанції виходив з того, що є передбачені законом підстави для збільшення розміру аліментів, визначених судовим рішенням, оскільки змінився матеріальний стан одержувача аліментів, а також наявні підстави для індексації розміру аліментів за період, заявлений позивачкою.

Колегія суддів не може погодитися із рішенням суду в частині визначення судом розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що з 26.07.2007 року по 02.07.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.8, 10).

Рішенням Теребовлянського районного суду від 12 січня 2012 року стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_9 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з 06 грудня 2011 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

25.06.2013 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.48). Від даного шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.49).

26.05.2016 року ОСОБА_12 зареєструвала шлюб із ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.27). Від даного шлюбу народилась дочка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Дитина хворіє, перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні Тернопільської обласної комунальної дитячої клінічної лікарні з діагнозом Вроджений гіпертрофічний субкомпенсований пілоростеноз, що вбачається із виписного епікризу від 18.04.2018 року.

Позивачка не працює, здійснює догляд за дитиною до 3-х років, що підтверджується довідкою Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області №2142 від 18 вересня 2018 року.

Сім`я ОСОБА_1 є багатодітною та малозабезпеченою, отримує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, про що управлінням праці та соціального захисту населення Тернопільської РДА видано довідку №9104/02-13/3 від 14.09.2018 року.

Чоловік позивачки ОСОБА_13 не працює, оскільки здійснює догляд за перестарілою особою ОСОБА_15 , 1934 р.н., про що Козівською районною державною адміністрацією Тернопільської області видано довідку №01-04/934 від 04.10.2018 року. Також ОСОБА_13 у зв`язку із захворюванням хребта рекомендовано обмеження фізичних навантажень, що підтверджується висновком Микулинецької поліклініки №153 від 03.10.2018 року. Окрім того, чоловік позивачки ОСОБА_13 є платником аліментів на утримання сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , котрі сплачує справно та заборгованості по аліментах не має.

Із довідки про розмір отриманих аліментів від 13.09.2018 року, виданого Ужгородським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області вбачається, що позивачка отримувала аліменти із відповідача, зокрема, з березня 2018 року по серпень 2018 року включно у розмірі 900 грн щомісячно на утримання неповнолітніх: Соломії, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

До підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

За вимогами ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Установивши, що позивачкою доведено погіршення свого майнового стану вона та її чоловік не працюють, на її утриманні перебуває троє малолітніх дітей, сім`я є малозабезпеченою, а також збільшення витрат на утримання та виховання дітей, суд дійшов правильного висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Теребовлянського районного суду від 12 січня 2012 року у сумі 900 грн.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів у сумі 2500 грн щомісячно на кожну дитину, суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального стану відповідача, які б свідчили про реальну його можливість сплачувати аліменти у такому розмірі.

Згідно із ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2019 рік установлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень;

Суд першої інстанції не зауважив, що розмір аліментів по 2500 грн на кожну дитину, згідно з вимогами ч.2 ст.182 СК України, перебільшує розмір прожиткового мінімуму для дітей сторін у 2019 році й необгрунтовано стягнув таку суму із відповідача, достатність заробітку(доходу) якого для сплати аліментів у визначеному розмірі доказами по справі не підтверджена.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 частково визнавав позовні вимоги (а.с.84), а у поясненні на відзив позивача в апеляційному суді повідомив суду, що він офіційно працевлаштований за межами України та отримує заробіток у розмірі 150000 угорських форинтів, що складає близько 12000 гривень; відповідач має на утриманні також третю дитину від шлюбу, в якому він перебуває на даний час (а.с.49), а також дружину ОСОБА_17 , котра перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за хворою дитиною до досягнення нею чотирьох років з 22.06.2018 року по 21.06.2019 року (а.с.53); окрім того, відповідач періодично лікувався у 2015 році стаціонарно щодо наявного захворювання виразкової хвороби 12п.к. (а.с.56-57,59), та консультувався амбулаторно у грудні 2018 року щодо дегенеративного ураження поперекового відділу хребта (а.с.62).

Отже, обставини майнового стану платника аліментів були неповно з`ясовані судом першої інстанції, у зв`язку з чим рішення суду у частині визначення розміру збільшених аліментів підлягає зміні.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищенаведених обставин та норм закону апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, зменшивши розмір аліментів на кожну дитину із 2500 грн до 2000 грн, змінивши рішення суду у цій частині.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд апеляційної інстанції виходить з матеріального становища сторін та враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач є працевлаштованим, отримує заробіток близько 12000 грн, не довів наявності протипоказань до роботи, а самі по собі обставини наявності у нього на утриманні дитини від іншого шлюбу, не свідчать про неможливість сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. А тому аргументи апеляційної скарги щодо відмови у збільшенні розміру аліментів не можуть бути прийняті апеляційним судом як підставу для її повного задоволення.

Також апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про необхідність відмови у збільшенні розміру аліментів, оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Позивач не посилалась на обставини зміни законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину як на підставу для задоволення позову в цій частині, а вказувала на погіршення її майнового стану (а.с.25), про що подала позов та докази, на його обґрунтування, котрі і були враховані судом.

Колегія суддів також не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги щодо заперечення стягнення судом індексації аліментів.

Як встановлено судом і вбачається із матеріалів справи, розмір аліментів, встановлених рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2012 року у сумі 900 грн, стягувався державними виконавцями без проведення індексації, про що свідчать довідки виконавчої служби (а.с.38,58). Відповідач у суді першої інстанції частково визнавав позовні вимоги щодо індексації розміру аліментів у розмірі 18000 грн (а.с.84).

Індекс споживчих цін - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об`єктом індексації грошових доходів населення є, в тому числі, і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Верховний Суд України в постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-113цс13 зазначив, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою, визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з розрахунком розміру індексації, здійсненого позивачкою, розмір індексації аліментів становить:

Період розрахунківКоефіцієнт індексаціїПрожитковий мінімум, грн.Сума індексації, грн.
2014 Квітень1.11218.009.90
2014 Травень3.31218.0029.70
2014 Червень6.71218.0060.30
2014 Липень10.81218.0097.20
2014 Серпень10.81218.0097.20
2014 Вересень12.31218.00110.70
2014 Жовтень12.31218.00110.70
2014 Листопад16.51218.00148.50
2014 Грудень19.31218.00173.70
2015 Січень21.61218.00194.40
2015 Лютий25.21218.00226.80
2015 Березень29.11218.00261.90
2015 Квітень35.91218.00323.10
2015 Травень50.61218.00455.40
2015 Червень71.71218.00645.30
2015 Липень75.51218.00679.50
2015 Серпень75.51218.00679.50
2015 Вересень75.51378.00679.50
2015 Жовтень75.51378.00679.50
2015 Листопад75.51378.00679.50
2015 Грудень75.51378.00679.50
2016 Січень78.11378.00702.90
2016 Лютий78.11378.00702.90
2016 Березень78.11378.00702.90
2016 Квітень78.11378.00702.90
2016 Травень78.11450.00702.90
2016 Червень88.41450.00795.60
2016 Липень88.41450.00795.60
2016 Серпень88.41450.00795.60
2016 Вересень88.41450.00795.60
2016 Жовтень88.41450.00795.60
2016 Листопад88.41450.00795.60
2016 Грудень96.21600.00865.80
2017 Січень96.21600.00865.80
2017 Лютий96.21600.00865.80
2017 Березень103.61600.00932.40
2017 Квітень103.61600.00932.40
2017 Травень103.61684.00932.40
2017 Червень111.11684.00999.90
2017 Липень111.11684.00999.90
2017 Серпень111.11684.00999.90
2017 Вересень117.71684.001059.30
2017 Жовтень117.71684.001059.30
НОМЕР_3 Листопад117.71684.001059.30
НОМЕР_3 Грудень124.41762.001119.60
2018 Січень124.41762.001119.60
НОМЕР_4 Лютий124.41762.001119.60
2018 Березень132.11762.001188.90
2018 Квітень132.11762.001188.90
2018 Травень132.11762.001188.90
2018 Червень132.11762.001188.90
2018 Липень132.11841.001188.90
2018 Серпень132.11841.001188.90
Всього: 37 374.30

Розрахунок позивачки є правильним, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства та загальновизнаним методикам розрахунку.

Отож, висновки суду про стягнення з відповідача 37374,30 грн індексації розміру аліментів відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем обрано невірний спосіб захисту її порушеного права, оскільки індексація аліментів повинна була розглядатись у правовідносинах щодо порядку виконання судового рішення не заслуговують на увагу колегії суддів, як такі, що не відповідають вимогам Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та нормі ч.2 статті 184 СК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судових рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо індексації розміру аліментів не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення у цій частині не впливають.

Судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача ОСОБА_2 , пропорційно до розміру задоволених вимог, а у решті віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року в частині розміру аліментів змінити, зменшивши стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_5 , виданий Ужгородським РВ ГУМВС України в Закарпатській області, РНОКПП НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , жительки с. АДРЕСА_2 , Теребовлянського району, Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_7 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_12 із 2500 грн до 2000 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття кожною дитиною.

У решті рішення суду залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на відповідача ОСОБА_2 , пропорційно до розміру задоволених вимог, а у решті віднести за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 04 листопада 2019 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Храпак Н.М.