Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8107/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Кондрацької Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Шарої Людмили Олександрівни до Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шарая Л.О. звернулася до суду із позовом до відповідача ПАТ «АЗОТ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги мотивує тим, що з 21.12.2012 по 29.03.2017 позивач працювала на ПАТ «АЗОТ» та була звільнена з посади прибиральника виробничих приміщень, загально цехового персоналу бригади прибиральників цеху М-9 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідач у день звільнення позивача не здійснив виплату нарахованої їй заробітної плати. Повний розрахунок по належних позивачу виплатам (заробітній платі) відповідач провів 26.07.2019. Таким чином позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 30.03.2017 по 25.07.2019. Позивач поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Враховуючи викладене вище, просить стягнути із ПАТ «Азот» на користь позивача 139049,46 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 1390,49 грн.

Ухвалою судді від 15.10.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Представник ПАТ «АЗОТ» адвокат Чижов К.Л. 31.10.2019 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Мотивував тим, що невиплата заробітної плати при звільненні позивача сталася не з вини ПАТ «Азот», а через відсутність об`єктивної можливості здійснити таку виплату. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ПАТ «Азот». Вказаною постановою державного виконавця було арештовано всі грошові кошти на банківських рахунках ПАТ «Азот». При цьому жодному з рахунків ПАТ «Азот» ані чинним законодавством, ані постановою державного виконавця не було надано статусу «захищеного», що унеможливило виплату заробітної плати з цих рахунків. Крім цього органами державної виконавчої служби було накладено ряд інших арештів на грошові кошти ПАТ «Азот», що також унеможливило здійснення будь-яких банківських операцій, втому числі і виплату заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вважають, що навіть у разі задоволення позовних вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та для збереження принципу співмірності, нарахований позивачем середній заробіток в будь-якому випадку підлягає істотному зменшенню. Також зазначили, що у разі задоволення позову, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, що сума середнього заробітку підлягає стягненню з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України. Представник ПАТ «АЗОТ» вважає, що вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягають, так як у довідці-розрахунку витраченого адвокатом часу зазначено роботи, які фактично не виконані та не могли бути виконані на дату складання даного розрахунку. Заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягу наданих адвокатом послуг у цій справі, а її розмір є очевидно необґрунтованим до предмета спору.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явилися. До початку судового засідання представник позивача адвокат Шарая Л.О. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник ПАТ «АЗОТ» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до запису з трудової книжки та матеріалів справи позивач з 21.12.2012 по 29.03.2017 працювала на ПАТ «Азот». 29.03.2017 позивач звільнена з посади прибиральника виробничих приміщень, загально цехового персоналу бригади прибиральників цеху М-9 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до довідки ПАТ «АЗОТ» № 1124 від 09.09.2019, повний розрахунок заборгованості по заробітній платі з ОСОБА_1 було проведено 26.07.2019.

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок.

Згідно статті 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до довідки про доходи ПАТ «АЗОТ» від 06.09.2019, виданої ОСОБА_1 , її середньоденний заробіток складає 240,57 грн..

Оскільки з вини відповідача з позивачем не проведено розрахунок по заробітній платі в день звільнення, то з відповідача слід стягнути кошти за затримку розрахунку при звільненні.

Таким чином, з урахуванням «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою № 100 від 08.02.1995 Кабінету Міністрів України, та довідки про доходи, виданої відповідачем, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 240,57 грн.

Затримка розрахунку при звільненні ОСОБА_1 становить 578 робочих днів (з 30.03.2017 по 25.07.2019). А тому сума, що підлягає до стягнення з ПАТ «АЗОТ» на користь ОСОБА_1 складає 139049,46 грн. (578 робочих днів х середньоденний заробіток в розмірі 240,57 грн.).

Оскільки розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обов`язкових платежів, то при виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, роботодавець має право здійснити відрахування податків та обов`язкових платежів передбачених законодавством України.

Суд вважає, що доводи представника відповідача щодо відсутності у підприємства достатнього фінансового ресурсу, як підстава для звільнення від відповідальності за порушення строків розрахунку по заробітній платі, є необґрунтованими.

У своїй практиці Верховний Суд України неодноразово зазначав, що аналіз змісту ст.ст.116, 117 КЗпП України, дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України (постанова №6-2163цс16 від 31 травня 2017 року, №6-259цс17 від 13 березня 2017 року). Аналогічні роз`яснення викладені і в п.20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Наявність арешту на рахунках відповідача, що накладені постановами державних виконавців не виправдовує затримку розрахунку при звільненні. До того ж відповідачем не надано доказів відсутності у відповідача коштів, що перевищують обсяг фінансового ресурсу, який був арештований.

Згідно частин 1, 2 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу було надано: договір про надання правової допомоги від 30.08.2019; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; ордер серії ЧК № 133414; довідка-розрахунок витраченого адвокатом часу від 07.10.2019; квитанція № б/н від 07.10.2019 про оплату суми послуг в розмірі 2000 грн.

У ЦПК України відсутня норма стосовно обмеження або граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу. Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким процесуальні кодекси викладені у новій редакції, Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визнано таким, що втратив чинність. Відтак, на сьогодні закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, однак він має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданим адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або ) значенням справи для сторони.

Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та вважає за необхідне стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Посилання представника відповідача на те, що в довідці-розрахунку зазначено роботи, які фактично не виконані суд не бере до уваги, так як у вказаній довідці-розрахунку витраченого адвокатом часу від 07.10.2019 вказані роботи, які виконані адвокатом станом на 07.10.2019. Представником позивача адвокатом Шарою Л.О. в подальшому не було змінено розмір професійної правничої допомоги.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1390,49 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 115,116,117 КЗпП України, ст.ст. 76-81, 141, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» (місцезнаходження: 18014, м. Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, 72, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 139 049 (сто тридцять дев`ять тисяч сорок дев`ять) грн. 46 коп. з відрахуванням при виплаті податків та обов`язкових платежів передбачених законодавством України.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» (місцезнаходження: 18014, м. Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, 72, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» (місцезнаходження: 18014, м. Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, 72, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 1390 (одна тисяча триста дев`яносто) грн. 49 коп. судового збору.

Відповідно до пп. 15.5 п.15 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 12.11.2019.

Головуючий: Н. М. Кондрацька