Провадження № 2/521/1580/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_2 Антонівни, департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зобов`язання зареєструвати скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та припинення права власності,

В С Т А Н О В И В:

19.12.2018р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_3 про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зобов`язання зареєструвати скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та припинення права власності та просить суд скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації реконструкції житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з літ. «В» 56,8 кв.м./30,2 кв.м., літньої кухні літ «И», навіс літ. «М» № ОД 23 від 10.01.2013 р. за замовленням ОСОБА_4 , яка була здійсненна інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області; зобов`язати управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради зареєструвати скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації реконструкції житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з літ. «В» 56,8 кв.м./30,2 кв.м. літньої кухні літ. «И», навіс літ. «М» № ОД 23 від 10.01.2013 року за замовленням ОСОБА_4 ; припинити право власності ОСОБА_3 на 12/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з літ. «В» 56,8 кв.м./30,2 кв.м. літньої кухні літ. «И», навіс літ. «М», що виникло на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року, справа № 1519/18154/13, та стягнути на його користь понесені ним судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником 33/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , за виключенням літ. «В» та «И», що складається з приміщення під літ. «А», гаражу під літ. «К» та сараю під літ. «З», а також 33/100 № 1-4 - огородження і 33/100 II мостіння. Під час ознайомлення з матеріалами справи дізнався про існування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, після ухвалення рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2015р., оскільки участі в розгляді відповідної справи не приймав. Зазначене підтверджується його апеляційною скаргою ОСОБА_1 від 12.05.2016 року на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2015 року, де у тексті рішення йдеться про наявність спірної декларації. Зазначає, що відповідно Декларації № ОД 23 від 10.01.2013 року вбачається, що отримана вона була ОСОБА_4 на підставі дозволу на виконання будівельних робіт, виданого інспекцією ДАБК м. Одеси за № 296/07 від 23.09.2007 року. В подальшому він звернувся до управління архітектури та містобудування Одеської міської ради з проханням повідомити його, чи дійсно ОСОБА_4 видавався вищевказаний дозвіл на виконання будівельних робіт та 07.12.2016р. Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради надано відповідь, що ОСОБА_4 з метою реконструкції або будівництва за адресою: АДРЕСА_1 до управління архітектури та містобудування не звертався. Відповідно до реєстрації виданих дозволів інспекцією ДАБК м. Одеси за номером № 296/07 було видано дозвіл ПП «Моноліт», за іншою адресою. ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 дозвіл на виконання будівельних робіт інспекцією ДАБК м. Одеси - № 296/06 не надавався. ОСОБА_4 вніс недостовірні дані в декларацію, а департаментом ДАБК в Одеській області було необгрунтовано, без будь-якої перевірки та передчасно зареєстровано декларацію про готовність цього об`єкту до експлуатації. Таким чином, реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації підлягає скасуванню, а отримане на підставі цього незаконного документа право власності ОСОБА_3 , як правонаступником ОСОБА_4 , має бути припинено. Крім того, ознайомившись із матеріалами кримінального провадження № 0000124 від 12.01.2018 року, він побачив, що підпис під оригіналом декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ОД 23 від 10.01.2013 року виконана від імені ОСОБА_4 , може бути виконана іншою особою, так як не схожа на його підпис, що має бути перевірено шляхом призначення відповідної експертизи. Необхідність доказування цього факту є доцільною, так як відсутність підпису особи, яка пред`явила декларацію, також може вказувати на неправомірні дії органу, що прийняв її до реєстрації, та також вплинути на права та обов`язки особи, що пред`явила цей документ до суду ( ОСОБА_3 ). Відповідні обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В. від 21.12.2018 р. відкрито провадження у порядку загального позовного провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Корнієнко Ніни Антонівни про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та припинення права власності.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2019р. за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідача у справі - департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В. від 27.02.2019 р. задоволено самовідвід судді Мирончук Н.В. в розгляді цивільної справи № 521/21521/18 за позовом ОСОБА_1 до управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_2 Антонівни, департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та припинення права власності.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2019р. справу передано до розгляду судді Мазун І.А.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Мазун І.А. від 04.03.2019р. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_2 Антонівни, департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та припинення права власності прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.08.2019р. відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Корнієнко ОСОБА_6 Антонівни, департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та припинення права власності.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.08.2019р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача та позивач, будучи сповіщеними належним чином, в призначені судові засідання неодноразово не з`являлися.

Представник управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради в призначене судове засідання також не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його письмовий відзив, в якому зазначав, що з позовними вимогами не згоден та просив відмовити в їх задоволенні, зазначаючи при цьому, що позивач у позовній заяві просить суд скасувати декларацію саме управління, хоча сам вказує у позовній заяві, що інспекцією ДАБК в Одеській області було передчасно зареєстровано декларацію про готовність вказаного об`єкту до експлуатації, у зв`язку з тим, що у декларації наявні недостовірні дані. Позивач, не обґрунтовує, на підставі чого базується його мотиви щодо скасування декларації саме управлінням, при чому представник відповідача наголошував, що управління не здійснювало реєстрацію даної декларації. З приводу декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 10.01.2013 року № ОД 23, яка була зареєстрована інспекцією ДАБК в Одеській області «Реконструкція житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами» за адресою: АДРЕСА_1 , замовник ОСОБА_4 , зазначає наступне. Відповідна декларація слугує доказом того, що управління не здійснювало реєстрацію оспорюваної декларації за № 23 від 10.01.2013 року. Законодавством встановлено декларативний принцип на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І - III категорій складності. Вказана декларація про готовність об`єкта до експлуатації № ОД 23 від 10.01.2013 року була зареєстрована інспекцією ДАБК в Одеській області на підставі поданих документів, за які несе відповідальність сам замовник. Також, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачу було відомо, ким і коли проводилася реєстрація даної декларації, проте незважаючи на це, у позовній заяві просить скасувати декларацію саме управлінням, при цьому не обгрунтовує свої позовні вимоги. В управлінні відсутні дозвільні документи за адресою: АДРЕСА_1 , а декларація, оскільки була видана 10.01.2013 року, тобто не входить в перелік тих документів, які були передані управлінню. Також зазнанчає, що здійснення перевірки наведених у декларації недостовірних даних - це право Управління, а не його обов`язок. На даний час підстав для проведення позапланової перевірки не має, таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, управління не має правових підстав для проведення перевірки достовірності даних в декларації.

Відповідач ОСОБА_3 в призначене судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить суд відмовити в задоволенні позову, крім того було надано письмовий відзив щодо позову, в якому зазначала, вона є власником 12/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , які складаються з житлового приміщення під літ. «В», загальною площею 56,8 кв.м., літньої кухні під літ. «И», навісу під літ. «М», та її право власності у встановленому законом порядку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом від 19.10.2015р. Будучи спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , вона у встановленому порядку прийняла спадщину, та є законним власником частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається із житлового приміщення, визначеного у технічній документації під літ. «В» загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., літньої кухні під літ. «И», навіс під літ. «М», що складають 12/100 частки домоволодіння. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2015 року була задоволена її позовна заява до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за нею було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається із житлового приміщення, визначеного у технічній документації під літ. «В» загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., літньої кухні під літ. «И», навіс під літ. «М», що складають 12/100 частки домоволодіння. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08.09.2015 року апеляційна скарга Одеської міської ради була відхилена, вказане рішення суду було залишено без змін. Жодних прав, свобод, або законних інтересів ОСОБА_1 не порушено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.07.2016 року було встановлено, що даним судовим рішенням не порушені права та інтереси ОСОБА_1 та він не має права на апеляційне оскарження вищевказаного рішення суду та апеляційне провадження по справі було закрито. Таким чином, підстав для задоволення позову не має.

Представник департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не з`явився, з заявами та клопотаннями до суду не звертався, відзиву стосовно позову також не подавав.

Зважаючи на те, що справа перебуває на розгляді вже тривалий час, суд вавжає за можливе провести її розгляд у відсутності сторін.

Розглянувши, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Судом встановлено, що згідно договору дарування, яким ОСОБА_7 подарувала 33/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , які їй належали на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому 11.09.2001р.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2011 року по цивільній справі № 22ц-2297/11 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 16.12.2010р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про усунення перешкод в користуванні власністю, виселенні та зобов`язанні зняти з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_8 , приватний нотаріус Юрасова А.М., про визнання свідоцтва про право власності у порядку спадкування частково недійсним, визнання договору дарування частково недійсним, визнання права користування на жиле приміщення та зобов`язання не перешкоджати в користуванні житловим приміщенням, та було: скасовано рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2010 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_8 , приватний нотаріус Юрасова А.М., про визнання свідоцтва про право власності у порядку спадкування частково недійсним та визнання договору дарування частково недійсним та ухвалене в цій частині нове рішення про задоволення позову; визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на домоволодіння № НОМЕР_1 , яке було видане 11 вересня 2001 року на ім`я ОСОБА_7 . Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому на 33/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 - в частині права власності на частку домоволодіння, яка складається із житлового приміщення визначеного у технічній документації під літ. «В» та літньої кухні, визначеної у технічній документації під літ. «И»; визнано частково недійсним договір дарування 33/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , укладений ОСОБА_7 з ОСОБА_1 11 липня 2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Юрасовою А.М. та зареєстрований у реєстрі за № 4688. - у частині домоволодіння, яке складається із житлового приміщення визначеного у технічній документації під літ. «В» та літньої кухні, визначеної у технічній документації під літ. «И». (том 1 а.с. 202-205)

При цьому Апеляційним судом Одеської області під час ухвалення вищезазначеного рішення суду, було встановлено, що саме ОСОБА_4 за час проживання у домоволодінні АДРЕСА_1 , з дозволу і згоди власника цього будинку ОСОБА_9 , своєю працею та за власні кошти добудував житлове приміщення під літерою «В», літню кухню під літ. «И», та з вказаного часу постійно проживав та був зареєстрований за постійним місцем проживання у вказаних приміщеннях.. Рішення суду набрало чинності 14.04.2011р.. (том 1 а.с. 36-37)

Таким чином, на підставі даного рішення суду позивач ОСОБА_1 являється власником 33/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 за виключенням літ. «В» та «И».

Згідно висновку КП «ОМБТІ та РОН» квартира АДРЕСА_2 , яка фактично належала ОСОБА_4 , складається із житлового приміщення, визначеного у технічній документації, а саме: житлове літера «В» та літня кухня літера «И», і складає 12/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищезазначені обставини встановлено судом під час постановлення ухвали Апеляційного суду Одеської області від 21.07.2016р. (том 1 а.с. 209-212)

На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2015р. позовні вимоги ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається із житлового приміщення, визначеного у технічній документації під літ. «В» загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., літньої кухні під літ. «И», навіс під літ. «М», що складають 12/100 частки домоволодіння. (том 1 а.с. 192-196)

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08.09.2015р. апеляційну скаргу Одеської міської ради відхилено. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015р. залишено без змін.(т.1 а.с.197-201)

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.07.2016р. апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування - закрито. (том 1 а.с. 209-212)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017р. касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21 липня 2016 року залишено без змін. (том 1 а.с. 206-208)

Відхиляючи касаційну скаргу судом вищої інстанції було встановлено, що: «...постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , апеляційний суд керуючись ст. 292 ЦПК України, правильно виходив із того, що ОСОБА_1 не є власником 12/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , які складаються з житлового приміщення під літ. «В», загальною площею 56,8 кв.м., літньої кухні під літ. «И», навісу під літ. «М», а тому рішенням суду першої інстанції жодним чином не вирішувалось про його права та обов`язки».

Таким чином на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2015р. здійснено реєстрацію права власносі за ОСОБА_3 на 12/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , які складаються з житлового приміщення під літерою «В», загальною площею 56,8кв.м., літньої кухні під літерою «И», навісу під літерою «М», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. (том 1 а.с. 191)

У всіх вищезазначених судових рішеннях, судами робився висновок, що ОСОБА_1 не є власником 12/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , які складаються з житлового приміщення під літерою «В», загальною площею 56,8кв.м., літньої кухні під літерою «И», навісу під літерою «М».

Крім того, судовими рішеннями жодним чином не вирішувалось питання про права та обов`язки ОСОБА_1 , оскільки не знайшли свого підтвердження порушення його прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на вещезаначене судом не вбачається підстав для задоволення позовної вимоги позивача, щодо припинення права власності ОСОБА_3 на 12/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з літ. «В» 56,8 кв.м./30,2 кв.м. літньої кухні літ. «И», навіс літ. «М», що виникло на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року, справа № 1519/18154/13, оскільки відповідна вимога суперечить чинному законодавству та є прямим порушенням законних прав та інтересів ОСОБА_3 .

Суд при цьому зазначає, що реєстрація права власності на 12/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з літ. «В» 56,8 кв.м./30,2 кв.м. літньої кухні літ. «И», навіс літ. «М» за ОСОБА_3 здійснювалося виключно на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2015р., яке набрало законної сили.

Крім того, відповідно порядку оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведені в ДБН A3. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999р. № 12/5- 126, виходячи зі змісту яких, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992р., могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992р., на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Таким чином посилання позивача на те, що право ОСОБА_3 виникло на підставі рішення суду про визнання права власності на спадщину та підставою для ухвалення такого рішення було - отримання спадкодавцем після смерті ОСОБА_4 , тобто ОСОБА_3 , декларації про готовність об`єкта до експлуатації, на підставі недостовірних відомостей, не відповідають дійсності, та відповідним правовідносинам, суди вищих інстанцій надавали правовий висновок.

Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Щодо вимоги про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації реконструкції житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з літ. «В» 56,8 кв.м./30,2 кв.м. літньої кухні літ «И», навіс літ. «М» № ОД 23 від 10.01.2013 р. за замовленням ОСОБА_4 , яка була здійсненна інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області та зобов`язання управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, зареєструвати скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації реконструкції житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з літ. «В» 56,8 кв.м./30,2 кв.м. літньої кухні літ. «И», навіс літ. «М» № ОД 23 від 10.01.2013 року за замовленням ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення Одеської міської ради від 27.04.2016 року № 579-VII, управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради, який створено відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність» та інших нормативно-правових актів, з метою здійснення державного архітектурно-будівельного контролю на території м. Одеси.

Відповідно до ст.ст. 6, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038 - VI управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування. Державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України .

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції станом на момент реєстрації декларації) право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п`яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об`єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється. Форма декларації про початок виконання будівельних робіт, порядок її подання та реєстрації, форма повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням встановлених вимог. Рішення про відмову в реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт приймається у строк, передбачений для реєстрації декларації. У разі якщо орган державного архітектурно-будівельного контролю не зареєстрував декларацію про початок виконання будівельних робіт або не прийняв рішення про відмову в її реєстрації в установлений цією статтею строк, право на виконання будівельних робіт виникає на одинадцятий робочий день з дня, коли декларація повинна бути зареєстрована, а рішення про відмову - прийнято. У такому разі декларація вважається зареєстрованою. Замовник зобов`язаний протягом семи календарних днів з дня реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або з дня набуття права на виконання будівельних робіт відповідно до частини п`ятої цієї статті письмово поінформувати виконавчий орган сільської, селищної, міської ради або місцеву державну адміністрацію за місцезнаходженням об`єкта будівництва про початок виконання будівельних робіт. Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

10 січня 2012 року інспекцією ДАБК в Одеській області ОСОБА_4 була видана декларація № ОД 23 про готовність об`єкта до експлуатації, реконструкція житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами, АДРЕСА_1 , код ДК - 1110,3, II категорія складності, та вказаною декларацією було встановлено: вважати закінчений будівництвом об`єкт готовим до експлуатації, загальна площа будівлі літ «В» 56,8 кв. м./30,2 кв. м., літня кухня літ «И», навіс літ. «М». (т.1 а.с.46-47)

Крім того, слід зазначити, що замовник, тобто ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та його правонаступник ОСОБА_3 , отримала право власності на вищезазначені будівлі на підставі рішення суду, про що зазначалося судом раніше.

Відповідно до п.п. 8-13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 (в редакції станом на момент реєстрації декларації), замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 2. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, другий - залишається в інспекції, яка її зареєструвала. Замовник згідно із законом відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Інспекція протягом п`яти робочих днів з дня надходження до неї декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та вносить їх до єдиного реєстру. Зареєстрована декларація не дає право на виконання будівельних робіт. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, інспекція повертає її замовнику з обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що спричинили повернення декларації, замовник може повторно звернутися до інспекції для реєстрації декларації. У разі коли інспекція не зареєструвала декларацію або не повернула її в установлений строк, заявник набуває право на виконання підготовчих робіт на одинадцятий робочий день з дня, коли декларація повинна була бути зареєстрована чи повернута. У такому разі декларація вважається зареєстрованою. Відповідальність за порушення вимог, визначених цим порядком, несе замовник відповідно до закону.

Відповідно до пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (далі - Порядок № 461), прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до I-III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Згідно з п. 18-21 Порядку №461 замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1. У разі подання декларації до дозвільного центру він передає її інспекції не пізніше наступного робочого дня. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в інспекції, яка її зареєструвала. Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до інспекції для реєстрації декларації.

Таким чином, при поданні суб`єктом містобудування декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації діє декларативний принцип на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності.

Таким чином інспекція ДАБК здійснювала лише функції з перевірки повноти заповнення та правильності оформлення декларації, а відповідальність за достовірність даних у такій декларації відповідно до ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» несе замовник.

Слід звернути увагу на те, що управління не здійснювало реєстрацію оспорюваної декларації за № ОД 23, оскільки лише з жовтня 2016р. управлінням були отримані відповідні повноваження.

Разом з тим, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження. Діяльність органів місцевого самоврядування регулюють закони та підзаконні акти, що дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань та встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють дискреційними повноваженнями.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Інші доводи учасників справи, які наведені у позові та відповідних письмових пояснень, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що суд дійшов обґрунтованих висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог, то з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, відшкодування судових витрат у разі відмови у позові не передбачено.

Керуючись ст.ст. 7, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст.16, 316, 321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 76-79, 83, 89, 141, 258- 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_3 , департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зобов`язання зареєструвати скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та припинення права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 27 листопада 2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН