Справа № 487/4937/19
Провадження № 2/487/1942/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

22.11.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазницької Н.Ю.,

в присутності позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Раковець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/4937/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей адміністрації Заводського району ММР про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

26.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , в якому просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно нього; стягнути на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на його особовий рахунок. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачі є його біологічними батьками, проте його вихованням з раннього віку займалась бабуся ОСОБА_5 .. Батьки його життям не цікавляться, участі у вихованні ніколи не приймали, батьківські збори не відвідували. Наразі їх місцезнаходження невідоме. Вважає, що є підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Ухвалою суду від 27.08.2019 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

19.09.2019 року позивачем надано до суду заяву про уточнення позовних вимог в частині стягнення аліментів, відповідно до якої він просив стягнути з відповідачів на його утримання аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ним повноліття, на його особовий рахунок.

Ухвалою суду від 30.10.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач підтвердив викладені у заяві фактичні обставини, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив про їх задоволення, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник третьої особи не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.

Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст.280 ЦПК України.

Заслухавши позицію позивача, представника третьої особи, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та витікаючі з них спірні правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.04.2002 року, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ..

Судом встановлено, що вихованням та утриманням позивача з раннього віку займалась його бабуся, ОСОБА_5 .. Зазначені обставини підтверджуються копією довідки від 28.09.2017 року №146, виданої директором ЗОШ І-ІІІ ступенів №35 ОСОБА_7 , відповідно до якої ОСОБА_1 навчається в даній школі з першого класу (01.09.2009 р.), за час навчання батьки в школі не з`являлись, батьківські збори не відвідували, вихованням хлопця займається бабуся ОСОБА_5 ..

Крім того, позивач перебуває на обліку служби у справах дітей адміністрації Заводського району як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах.

Відповідно до повідомлення начальника Зводського ВП ГУНП в Миколаївській області Гудими О.О. від 06.06.2017 року, місцезнаходження ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на теперішній час не встановлено.

Згідно висновку від 17.10.2019 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_4 по відношенню до дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України).

Відповідно до ст..3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особистості необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним зокрема, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2009 року в справі «Савіни проти України», визначено, що під час розгляду справи суд повинен з`ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Встановлені фактичні обставини справи, на думку суду, свідчать про тривале, злісне, свідоме нехтування відповідачами виконанням своїх обов`язків, зазначених положеннями ст.150 СК України по забезпеченню виховання, необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний та психологічний розвиток, як складову виховання.

Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, той факт, що відповідачі тривалий час свідомо не виконують своїх обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з інтересів дитини.

Крім того, відповідно до ст.166 ч.2 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов`язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності у останнього інших утриманців та інших обставин, що мають істотне значення.

З урахуванням викладеного, та виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на утримання позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) кожного, починаючи з моменту подачі позовної заяви з 26.06.2019 року та до повноліття дитини.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з дотриманням положення ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,279,258,259,263-265,282,352,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей адміністрації Заводського району ММР про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_9 батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах сплати платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. у дохід держави з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП

ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

Третя особа Служба у справах дітей адміністрації Заводського району ММР, місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 9.

Повне судове рішення складено 29.11.2019 року.

Головуючий суддя підпис І.В.Боброва

З оригіналом згідно

Суддя: