У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2019 Справа №607/18954/18

11 листопада 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Черніцької І.М.

при секретарі Бойко І.І.

з участю представника відповідача Андрусика В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Управління державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Управління державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Позовна заява мотивована тим, що з 29 грудня 2016 року позивач, як суддя у відставці, отримував щомісячне довічне грошове утримання. Відповідно до положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України Пенсійний фонд України, як податковий агент, щомісячно утримував з його щомісячного грошового утримання податок з доходів фізичних осіб.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Позивач вважає, що внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного у зазначеній частині закону щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання йому було заподіяно майнову шкоду у виді утриманого податку з доходів фізичних осіб за період

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 25 вересня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14 лютого 2019 року зупинено провадження у даній справ до закінчення перегляду Верховним Судом рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 квітня 2018 року та постанови апеляційного суду Хмельницької області від 02 серпня 2018 року у справі № 686/6775/18 в касаційному порядку.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року поновлення провадження у справі та призначено розгляд справи на 08 листопада 2019 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином.

Представники Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні представник управління Державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської області подав клопотання про закриття провадження у справі, оскільки даний спір не підлягає до розгляду в порядку цивільного судочинства. Зазначив про розгляд даного клопотання без його участі.

Суд, розглянувши клопотання та матеріали справи, вважає, що неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню справи.

Згідно із вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватно правових відносин.

Відповідно до вимог ст. ст. 4, 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

Відповідно до вимог п.17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

У справі, що розглядається, таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон № 2862-XII, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (втратив чинність 01 січня 2012 року).

Професійні судді та залучені у визначених законом випадках для здійснення правосуддя представники народу є носіями судової влади в Україні, які здійснюють правосуддя незалежно від законодавчої та виконавчої влади. Судді є посадовими особами судової влади, які відповідно до Конституції України наділені повноваженнями здійснювати правосуддя і виконувати свої обов`язки на професійній основі в Конституційному Суді України та судах загальної юрисдикції.

Встановлено, що предметом судового розгляду у цій справі є вимога судді у відставці про стягнення з держави Україна в особі управління Державної казначейської служби у м.Тернополі Тернопільської області майнової шкоди у сумі 45465,42 грн., завданої позивачеві внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного закону щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З огляду на вказане можна зробити висновок, що спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі, тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц (провадження № 14-360цс18) та у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 686/23445/17 (провадження № 14-162 цс19), яка також стосується стягнення збитків з держави на користь судді у відставці у зв`язку із прийняттям неконституційного акту, а також об`єднана палата ВС у постанові від 05 вересня 2019 року справа № 686/6775/18.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Із урахуванням викладеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому суд приходить до висновку про закриття провадження у справі та роз`яснення позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 19, 255, 260, 261, 353-354 ЦПК України,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника управління Державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської області задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Управління державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним закрити, на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку вимог ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 11 листопада 2019 року.

ГоловуючаІ. М. Черніцька