Постанова

Іменем України

09 січня 2019 року

м. Київ

справа № 583/3423/16-ц

провадження № 61-23372св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Платинум Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 грудня 2016 року в складі судді Сидоренка Р. В. та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 січня 2017 року в складі колегії суддів: Бойка В. Б., Кононенко О. Ю., Семеній Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду Сумської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк», банк) про визнання недійсним договору з грейс періодами № 2006/5016DCLRG1PT, укладеного між сторонами 02 червня 2015 року (далі - кредитний договір), за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 12 042,57 грн на поточні потреби зі сплатою передбачених договором відсотків та кінцевим терміном повернення до 17 червня 2020 року.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що її як споживача не було належним чином повідомлено банком про умови кредитування. Зміст договору не відповідає умовам частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Банк у порушення Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного Банку України від 10 травня 2007 року №168, не повідомив її про сукупну вартість (ціну) договору.

Умови оскаржуваного договору не відповідають вимогам передбаченим Законами України «Про захист прав споживачів», «Про третейські суди», «Про відповідальність занесвоєчасне виконання грошових зобов'язань», а тому є всі підстави для визнання його недійсним у цілому.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсним пункт 2.4 кредитного договору з грейс періодами № 2006/50160СБРС1РТ, укладеного 02 червня 2015 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Платинум Банк». У іншій частині позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, зокрема компенсацію супутніх послуг банку за рахунок позивача, є незаконним, а тому є підстави для визнання пункту 2.4 кредитного договору недійсним.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 січня 2017 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що умовами кредитного договору не визначено, за які саме послуги з обслуговування ОСОБА_4 має сплачувати щомісячно комісію в розмірі 301 грн, протягом 57 платіжних періодів (з 18 вересня 2015 року по 17 червня 2020 року), тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання пункту 2.4 спірного кредитного договору недійсним. Рішення суду першої інстанції є законним й обґрунтованим, ґрунтується на повному і об'єктивному встановленні всіх обставин справи.

У касаційній скарзі, поданій 24 лютого 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Платинум Банк» просить скасувати рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 січня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 повністю.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушенням норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права. Пунктом 2.7 умов договору передбачено, що сума комісії за обслуговування кредиту додається до суми щомісячного платежу. Таким чином, комісія за обслуговування кредиту, включена до сукупної вартості кредиту, вона встановлена у твердій грошовій сумі, зміна якої не передбачена умовами договору та додатками до нього, що не суперечить вимогам законодавства. Спірна умова кредитного договору ніяким чином не створює дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін і не завдає шкоди споживачеві. Будь-які обставини та законні підстави для визнання кредитного договору або окремих його пунктів недійсними відсутні.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2017 року поновлено ПАТ «Платинум Банк» строк на касаційне оскарження рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 грудня 2016 року та ухвали апеляційного суду Сумської області від 26 січня 2017 року, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

На час розгляду справи Верховним Судом заперечення/відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди встановили, що 02 червня 2015 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Платинум Банк» укладено кредитний договір з грейс періодами № 2006/5016DCLRG1PT, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 12 042,57 грн зі встановленням кредитних періодів, протягом яких діють спеціальні умови кредитування (грейс періоди), комісією за обслуговування кредиту в розмірі 301 грн та строком кредитування по 17 червня 2020 року.

Кредитні кошти надані банком на поточні потреби позичальника, тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

У рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 викладена правова позиція про те, що встановлення банком у кредитному договорі обов'язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з'ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанції стосовно незаконності встановлення у кредитному договорі щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості, а саме послуги, яка супроводжує кредит. Оскільки банк не повинен встановлювати платежі обов'язкові для споживача за свої дії, на власну користь. Умови кредитного договору, якими встановлено обов'язок позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалено без додержанням норм матеріального і процесуального права, зводяться до незгоди з висновками судів та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат