Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4514/17
УХВАЛА

іменем України

26 лютого 2019 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого - судді Коренюка В.П.,

при секретарі Подвисоцькій Т.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у м. Коростені Житомирської області заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення судупо цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про розстрочку виконання рішення суду,в якій зазначила, що 04 вересня 2018 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області прийнято рішення, яким вирішено: стягнути з її на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 січня 2011 року: 17104 грн 77 коп заборгованості по кредиту, 9232 грн 46 коп пені, а також судові витрати у розмірі 1056 грн 00 копійок. Однак єдиним джерелом її доходом є пенсія в розмірі 2091 грн 10 коп, а тому просила затвердити графік виконання рішення із щомісячним відрахування у розмірі 418 грн 22 коп.

Заявник в судове засідання не зявилась та про причини неявки суд не повідомила, хоч про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник - публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в судове засідання не зявився, однак направив відзив на заяву про розстрочку виконання судового рішення, де заперечив щодо задоволення зави, оскільки обставини які посилається ОСОБА_1 не можуть слугувати для відстрочки виконання рішення суду.

За таких обставин фіксування судового засідання відповідно до положень ст.247 Цивільного процесуального кодексу України не здійснюється.

Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.435 Цивільного процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Варто зазначити, що суд у вирішенні цих питань повинен також враховувати те, що обставини, за яких виконання рішення неможливе, повинні існувати насправді, в реальності, та безпосередньо перешкоджати його виконанню в строки, в обсязі та в порядку, визначені у рішенні. Тому суд не може вважати підставами для надання відстрочки або розстрочки виконання рішення, зміни чи встановлення способу і порядку його виконання обставини, які зумовлені суб'єктивним фактором.

Закон пов'язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року №14 встановлено, що судам у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відсточку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на вазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76, 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При прийнятті рішення за заявою ОСОБА_1 суд приймає до уваги, що умови кредитного договору було порушено боржником внаслідок невиконання нею взятих на себе зобов'язань по поверненню кредитних коштів. Також, заявницею суду не надано належних доказів, які би підтверджували погіршення її матеріального стану, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду, тощо.

Таким чином, боржником - відповідачем не обґрунтовано винятковості випадку, у зв'язку з яким слід би було розстрочити виконання вказаного рішення суду, не зазначено достатніх обставин, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення, а відтак, й про необхідність розстрочення такого. Складне матеріальне становище не свідчать ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови, тоді як заявниця просить розстрочити виконання судового рішення на сім років.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.12, 13, 76, 81, 247, 435Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про виконавче провадження", ст. 124 Конституції України,суд, -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення судупо цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, а особою, яка не була присутня при винесенні даної ухвали, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до пп. 15.5) п.п.15 п. 1 розділу ХШ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_2