ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3264/18
Провадження № 2/210/289/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" жовтня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.,

секретаря судового засідання Семко Н .А.

представника позивача ОСОБА_1 , Угринович ОСОБА_2 . К.

відповідач ОСОБА_3

представник відповідача Немченко А.М.

заявник ОСОБА_4

свідок ОСОБА_5

свідок ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що Відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , за зазначеною адресою має загальну опалювальну площу 76,5 м2, устатковане газовою плитою, водонагрівачем проточним газовим, опалювальним приладом, зареєстровано чотири особи.

03.03.2018 року за адресою Відповідача представниками ПАТ «Криворіжгаз» було складено акт про порушення №804, відповідно до якого встановлено порушення Кодексу, а саме: «несанкціонований відбір природного газу через наявний несанкціонований газопровід у вигляді самовільно під`єднаного під землею штуцера внутрішнім діаметром 10 мм. з металопластиковою трубою, фізично під`єднаний до газопроводу вводу з одного кінця та газовою мережею внутрішнього газопроводу з іншого боку. Витрата газу не обліковується лічильником. Порушення виявлено за допомогою відеоскопу, тобто порушення здійснено прихованим заходом». Відповідач підписав зазначений акт про порушення та вказав у ньому, що зауважень до цього акту не має, другий примірник акту отримав.

15.03.2018 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення в присутності відповідача вищезазначений акт про порушення було задоволено, здійснено нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв Відповідача та кількості зареєстрованих осіб за період з 03.03.2016 року до дня виявлення порушення.

Згідно акта про порушення від 03.03.2018 року відповідачу нарахована сума заборгованості за період з 03.03.2015 року по 28.02.2018 року (24 місяці) в розмірі 112 720,01 грн.

Так, 04.04.2018 року відповідачу в установленому порядку було направлено рахунок на оплату необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу від 15.03.2018 року, однак сплата боргу не здійснена. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 112 720,01 грн., а також сплачений судовий збір.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги не визнали, заперечували щодо їх задоволення, вважають що позов заявлено до неналежного відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що у зв`язку з втратою чинності нормативно-правових актів, на підставі яких було укладено договір з ОСОБА_4 від 07.08.2015 року, зазначений договір не є чинним. З 27.11.2015 року правовідносини між споживачами та ПАТ «Криворіжгаз» регулюється Кодексом ГРМ.

Таким чином, відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , мешкає за даною адресою, здійснює споживання природного газу, отже, в розумінні Кодексу ГРМ, є споживачем природного газу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ПАТ «Криворіжгаз», на теперішній час АТ «Оператор газорозподільних систем «Криворіжгаз», відповідно до постанови НКРЕКП № 1274 від 16.04.2015 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ ПАТ «Криворіжгаз», на теперішній час АТ «Оператор газорозподільних систем «Криворіжгаз», здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу, в тому числі на території Криворізького району Дніпропетровської області.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що ПАТ «Криворіжгаз», що АТ «Оператор газорозподільних систем «Криворіжгаз», здійснює постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 03.03.2018 року за адресою АДРЕСА_1 представниками ПАТ «Криворіжгаз» було складено акт про порушення №804, відповідно до якого було встановлено порушення Кодексу, а саме: «несанкціонований відбір природного газу через наявний несанкціонований газопровід у вигляді самовільно під`єднаного під землею штуцера внутрішнім діаметром 10 мм. з металопластиковою трубою, фізично під`єднаний до газопроводу вводу з одного кінця та газовою мережею внутрішнього газопроводу з іншого боку. Витрата газу не обліковується лічильником (а.с. 7-9).

Крім того, з інформації, що знаходиться в додатках позову вбачається, що власником домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (а.с. 6).

Між ОСОБА_4 та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та ПАТ «Криворіжгаз» укладено договір 07.08.2015 року, згідно якого постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачеві, членам його сім`ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, житловому будинку, для побутових потреб (приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги з газопостачання за встановленими цінами, у строки і на умовах, що передбачені цим договором.

З п. 42 Договору встановлено, що він укладений з 01.07.2015 року та по 31.12.2016 рік, і вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку однією із Сторін не буде заявлено про намір його розірвання (а.с. 32-37).

Отже, даним договором за адресою: АДРЕСА_1 визначено особу споживача в особі гр. ОСОБА_4 , на ім`я якої відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , про що вказано на титульному аркуші договору (а.с. 32).

Розрахунок не облікованого об`єму природного газу, який виконано згідно акта про порушення, здійснено позивачем по особовому рахунку № НОМЕР_1 , котрий вказано у договорі.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги № 1875-IV», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ч. 3 ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги № 1875-IV», виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово- комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, а споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово- комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги № 1875-IV», договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення. Істотні умовами договору на надання житлово-комунальних послуг визначені ч. 1 ст. 26 вказаного Закону.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі договорів та інших правочинів.

Договором є двосторонній правочин (ст. 202 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути вчинений у формі, встановленій законом.

Згідно з ст. 207, 208 ЦК України, правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 ЦК України (правочини, які повністю виконуються сторонами в момент їх вчинення), має вчинятися у письмовій формі, тобто бути зафіксованим в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони.

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно пункту 7 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює Державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі-Кодекс) фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документальне підтверджене споживання природного газу.

Кодекс газорозподільних систем, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494, визначає, що споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Матеріалами цивільної справи встановлено, що платником за надані послуги з газопостачання є гр. ОСОБА_4 , що підтверджено відповідними платіжними квитанціями (а.с. 64-66).

З вказаного слід зробити висновок, що відповідно до договору про надання населенню послуг з газопостачання укладеного між ПАТ «Криворіжгаз», на теперішній час АТ «Оператор газорозподільних систем «Криворіжгаз», та ОСОБА_4 , як власником будинку АДРЕСА_2 , ПАТ «Криворіжгаз» зобов`язалося безперервно надавати споживачеві, членам його сім`ї та іншим особам, зареєстрованим у будинку, послуги з постачання природного газу.

Тобто, ОСОБА_4 , як фізична особа та власник будинку є споживачем природного газу, який постачався ПАТ «Криворіжгаз» до вказаного домоволодіння.

При цьому, статус відповідача по справі як споживача природного газу жодним чином не підтверджено.

Надана позивачем довідка про місце реєстрації ОСОБА_3 за вищевказаною адресою (а.с. 6) судом не може бути взята до уваги, оскільки на вказаній інформації не зазначена дата, на яку надані відомості про зареєстрованих осіб, крім того відсутнє джерело надання такої інформації, що ставить під сумнів її дійсність.

Крім того, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України здійснений запит про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, до відділу адресно-довідкової роботи, відповідь на який отримано 30.07.2018 року.

З наданої довідки встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрованим не значиться (а.с. 22).

Вказана інформація була викладена в ухвалі суду від 04.09.2018 року про відкриття провадження у справі, однак позивачем жодних клопотань про витребування доказів, зокрема відомостей щодо місця реєстрації відповідача не заявлялись.

Частиною 2 статті 51 ЦПК України визначено, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача неналежним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст.51 ЦПК України після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Крім того, сторона позивача не вважала за потрібне заявити позовні вимоги до власника приміщення, котра є безспірним споживачем наданих послуг.

Крім того, посилання позивача про недійсність договору про надання населенню послуг з газопостачання від 07.08.2015 року суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до надання самим позивачем витягу зі Статуту АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» є новим найменуванням ПАТ «Криворіжгаз» (п. 1.1.1 Статуту), та згідно п. 1.2.1 Товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Криворіжгаз».

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, жодних клопотань зі сторони позивача з приводу заміни відповідача до суду не надходило.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права з власної ініціативи, або за ініціативою інших учасників судового процесу, заміняти неналежного відповідача належним, або притягати іншу особу як співвідповідача, оскільки правом заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним або залучення до участі в справі співвідповідача володіє лише позивач.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, суд не робить висновку про обґрунтованість та доведеність позову, оскільки суд не вправі розглянути спір по суті заявлених вимог за відсутності належного відповідача у справі.

Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом до належного відповідача, тому і право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є порушеним.

Керуючись, ст. 12, 13, 51, 76, 81 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволені позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу відмовити.

Роз`яснити стороні позивача, що він не позбавлений права звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровському апеляційному суді черезДзержинський районний суд міста Кривого Рогу або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст.ст. 354-356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений та підписаний суддею 05 листопада 2019 року.

Суддя: В. Є. Сільченко