Справа № 344/2900/19
Провадження № 2-о/344/80/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.М.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника адвоката ОСОБА_2,

заінтересованої особи ОСОБА_3,

представника заінтересованої особи ОСОБА_4,

представника заінтересованої особи ОСОБА_5,

представника заінтересованої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_3, Служба у справах дітей виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яким обмежити його спілкування з малолітньою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3; заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3; заборонити наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3; заборонити особисто і черех третіх осіб розшукувати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб, видавши обмежувальний припис на шість місяців.

В обґрунтування заяви зазначається, що 24.12.2010 року вона розірвала шлюб із ОСОБА_3, їх спільну малолітню дитину - доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишено на проживання з нею. 21.09.2011 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франквіської області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердому грошовому розмірі по 300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З часу розірвання шлюбу та рішення суду про стягнення аліментів ОСОБА_3 ухиляється від виховання доньки, не піклується про її матеріальний стан, здоровя дитини, її фізичний і духовний розвиток. ОСОБА_3 не виконує свої зобовязання за рішенням суду. Після розірвання шлюбу дитина зазнає зі сторони батька економічного насильства, систематичного домашнього насильства, а саме жорстокого психологічного поводження. Рішенням Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 21. Березня 2012 року визначено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні дитини шляхом побачення, спілкування та спільний відпочинок в межах Івано-Франківської області з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. суботи кожного тижня місяця та з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. неділі кожного тижня місяця. Після ухваленого рішення суду ОСОБА_3 забирав без її відома дитину до невизначеного часу, жорстоко поводився з нею. Як наслідок, дитина після побачення з батьком хворіла, відмовлялася зустрічатись з ним, однак він залякував дитину, агресивно поводився, в присутності дитини фізично знущався над своєю старшою дочкою, насильно забирав дитину з місця постійного проживання. Протягом останнього року малолітня дитина категорично відмовляється бачитись та спілкуватись з батьком. Проте ОСОБА_3 переслідує її, залякує насильством, психологічно вчиняє тиск на неї, створює конфліктні ситуації при дитині в громадських місцях, школі, на вулиці. Внаслідок систематичних переслідувань в дитини погіршився стан здоровя. Дитина боїться відвідувати навчальний заклад, виходити в школі на прогулянку, замкнулась в собі, внаслідок чого вона змушена звертатись за допомогою до кваліфікованих спеціалістів для зменшення рівня тривожності дитини. Її звернення до органу опіки, заступника міського голови, ювенальної поліції, прокуратури м. Івано-Франківська та області протягом 2018-2019 років щодо вжиття профілактичних заходів щодо ОСОБА_3 залишилися поза увагою. За висновками психологів батькові рекомендовано знизити частоту та тривалість зустрічей з дитиною. Незважаючи на рекомендації лікарів, психологів, вжиті заходи правоохоронними органами, службою у справах дітей, батько продовжує вчиняти психологічний тиск на дитину. Просить про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 щодо його спілкування з малолітньою дитиною - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заявник та її представник в судовому засіданні підтримали подану заяву у повному обсязі. Просять задовольнити вимоги заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги не визнали, вказавши, що пояснення заявниці не відповідають дійсності. Будь-яке насильство психологічне чи економічне, щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 ОСОБА_8 О.Ю. не вчиняв. Він дбає про свою дитину, намагається спілкуватися з нею, забезпечити їй гармонійний духовний та матеріальний розвиток, забезпечує усім необхідним. З боку заявниці чиняться перешкоди для його спілкування з донькою. Просить у задоволенні заяви відмовити.

Представники заінтересованої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради пояснили, що до їх служби подавалася заява ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Заяв про вчинення насильства не було. Інформацією, яка б вказувала на вчинення домашнього насильства щодо малолітньої дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, служба у справах дітей не володіє.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.01.2009 року, який було розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2010 року.

За час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 26.06.2009 року народилася спільна дитина - донька ОСОБА_8.

Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2011 року вирішено стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер-, працюючого директором ПП Ремавто (м. Івано-Франківськ, Набережна, 11) аліменти в користь ОСОБА_8, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер- НОМЕР_2, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, в твердому грошовому розмірі по 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 14.03.2011 року.

Також заявниця долучила до матеріалів справи копії рішення суду, якими надавалися дозволи для виїзду за кордон її дитини без згоди та супроводу батька.

Як з пояснень заявниці, так і з пояснень заінтересованої особи ОСОБА_3, наданих в судовому засіданні, вбачається, що між ними склалися особисті неприязні стосунки та існують суперечки, які відбуваються з приводу участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вказані вище обставини вбачаються у зверненні ОСОБА_1 до органів поліції та служби у справах дітей.

На підтвердження вищевказаних обставин заявниця надала постанову дільничного інспектора Пасічнянського МВМ від 01.07.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи, з якого вбачається, що заявниця (ОСОБА_1І.) у зверненні повідомила, що її чоловік ОСОБА_3 постійно вчиняє з нею конфлікти, погрожує по телефону.

Також, як вбачається з листів ОСОБА_7 відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області від 14.01.2018 року № М-125/108/46/04-2018 та від 30.08.2018 року № М-65/108/46/04-2018, на письмові заяви ОСОБА_1 щодо несплати ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_8 та який погано впливає на дитину, принижує її та погрожує фізичною розправою, на момент перевірки встановити особу, яка причетна до даної події не представилось можливим, оскільки на виклики до приміщення ВП ГУНП України в Івано-Франківській області не зявлявсяна телефонні дзвінки не відповідав, дверей по місцю проживання не відчиняв, зі слів сусідів знаходиться за межами м. Івано-Франківська.

ОСОБА_7 місцевої прокуратури від 07.09.2018 року № 74-153-18 ОСОБА_1 повідомлено про її звернення стосовно невнесення працівниками поліції Івано-Франківського ВП ГУНП в області відомостей до ЄРДР за фактом ухилення від сплати аліментів колишнім чоловіком ОСОБА_3 на утримання дочки. Як зазначено, 07.09.2018 року ОСОБА_7 місцевою прокуратурою за вказаним фактом внесено відомості в ЄРДР № 0000050 за ч. 1 ст. 164 КК України (ухилення від сплати аліментів на утримання дітей), а матеріали кримінального провадження скеровано в СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в області. Розслідування триває.

Заявником долучено копію витягу з ЄРДР № 0000050 від 07.09.2018 року, де зазначено, що з 2011 року ОСОБА_3Ю, не сплачує аліментні платежі ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_8

З представленої копії акту державного виконавця від 29.09.2018 року слідує, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 0907/2-5959/2011, виданого 11.08.2018 року Івано-Франківським міським судом про визначення способу участі ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 побачення, спілкування та спільний відпочинок в межах Івано-Франківської області з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. суботи кожного тижня місяця та з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. неділі кожного тижня місяця; зобовязання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3, ідентифікаційний № НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8, будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та в її вихованні у час, визначений для побачень, спілкування та спільного відпочинку батька і дитини, в присутності головного спеціаліста відділу організаційної профілактичної роботи та комунікації служби у справах дітей встановлено що при виході на місце виконання дитина ОСОБА_8 боїться зустрічатися з батьком через те, що ОСОБА_3 на неї кричав, закривав в машині, це зі слів дитини.

Як слідує з листа служби у справах дітей виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради від 17.10.2018 року № М/350, працівниками служби проведено профілактичну бесіду з ОСОБА_3 та взято пояснення, у яких останній повідомляє, що дані, викладені ОСОБА_1 в частині несплати аліментів, мають часткове підтвердження. ОСОБА_9 наголошує, що весь час від народження дитини ніс повну відповідальність матеріальну і духовну. Забезпечував усім необхідним, проводив час згідно рішення суду. ОСОБА_3 стверджує про чинення перешкод з боку заявниці у спілкуванні з дочкою ОСОБА_10. ОСОБА_3 попереджено відповідно до чинного законодавства про утримання, виховання, навчання щодо ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 та неприпустимості створення конфліктних ситуацій, які негативно впливатимуть на дитину.

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон).

Пунктами 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких колишнє подружжя і дитина (діти).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Суд критично оцінює обґрунтувуання наявності насильства зі сторонни батька ОСОБА_3 висновком про психологічне обстеження дитини від 26.10.2018 року оскільки таккий містить висновки, що базуються на припущенні, зробленому спеціалістами, внаслідок дослідження психологічного стану неповнолітньої, без участі в ньому батька за заявою матері, про що зазначають у висновку (п.3). Також, взято до уваги те, що висновок містить рекомендацію зменшити частоту спілкування батька та дочки, а не припинити їх повністю.

Не обґрунтовують вимоги заяви і надані суду психолого-педагогічна характеристика та інформація про результати психологічного обстеження стосовно ОСОБА_8, надані ОСОБА_7 загальноосвітньою школою 1-3 ступенів №7. Вказаними документами підтверджується те, що батько декілька разів відвідував доньку в школі і в них складні стосунки, однак з цього важко зробити висновок, що слугувало цьому стану.

Фотосвітлини, на яких відтворено спільне проведення часу батька та доньки, квитанції побутових фінансових сплат теж спростовують доводи заяви про вчинення насильства.

На переконання суду, інші докази, як то пояснення сторін в судовому засіданні, заяви та листування, надані заявницею, починаючи з 2011 року і по сьогоднішній час, в сукупності своїй, засвідчують тривалі і стійкі неприязні стосунки між батьками дитини та відсутність волі батьків на досягнення компромісу в інтересах дитини.

Суд приходить до переконання, що беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заявницею суду не надано, а тому підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника чи малолітньої дитини у зв'язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису відсутні.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису слід відмовити за необгрунтованністю.

Відповідно до частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 350-1, 350-6 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_3, Служба у справах дітей виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради про видачу обмежувального припису - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 500 грн. судових витрат, повязаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено 28.02.2019 року.