Номер провадження: 22-ц/813/95/19
Номер справи місцевого суду: 522/1614/18
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С.М
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Підприємства з 100% іноземними інвестиціями „Українська національна лотерея" в особі Одеської філії підприємства з 100% іноземними інвестиціями „Українська національна лотерея" про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки видачі трудової книжки, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до Підприємства з 100% іноземними інвестиціями „Українська національна лотерея" в особі Одеської філії підприємства з 100% іноземними інвестиціями „Українська національна лотерея", який в подальшому уточнив (т. 1 а. с. 156-165) та остаточно просив визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Українська національна лотерея" від 22.12.2017 року № 264-К про застосування догани; визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Українська національна лотерея" від 28.12.2017 року № 274-К "Про звільнення ОСОБА_2."; стягнути Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Українська національна лотерея" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки у розмірі 357,14 грн.; стягнути з Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Українська національна лотерея" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 02.01.2018 року по день поновлення на роботі; поновити ОСОБА_2 на посаді інженера з організації експлуатації та ремонту Одеської філії підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Українська національна лотерея" негайно.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що наказом від 28.12.2017 року його було звільнено з займаної посади, з підстав передбачених п.3 ст. 40 КЗпП України. Проте, як зазначає позивач, відповідачем був порушений порядок накладення дисциплінарних стягнень, у зв'язку з чим, причини звільнення не відповідають дійсності. Позивач зазначає, що трудовий договір може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. У зв'язку з тим, що він не порушував трудовий договір та правила внутрішнього трудового розпорядку, звільнення його є незаконним. При цьому, позивач зазначає, що причини його невиходу на роботу є поважними та не можуть вважатись прогулами.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у вимогах ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення з займаної посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Відмовляючи у вимогах ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що відмова у задоволенні вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з займаної посади, відсутність підстав поновлення на роботі унеможливлює задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Такі висновки районного суду відповідають встановленим у справі обставинам, засновані на законодавстві та є вірними.

З матеріалів справи вбачається, що:

- згідно наказу від 01.07.2013 року № 131-К ОСОБА_2 був прийнятий на посаду інженера з організації експлуатації та ремонту Одеської філії підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Українська національна лотерея".

- відповідно до доповідних записок директора Одеської філії підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Українська національна лотерея" Білоуса К.М. від 29.09.2017 року, 31.10.2017 року, 30.11.2017 року та менеджера з персоналу ОСОБА_4 від 22.12.2017 року, позивач систематично запізнювався на роботу.

- наказом № 264-К від 22.12.2017 року «Про оголошення догани» позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що проявилось у неправомірній відсутності працівника на робочому місці протягом робочого часу тривалістю 43 хвилини.

- відповідно до акту Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Українська національна лотерея" від 22.12.2017 року ОСОБА_2 було повідомлено про оголошення йому дисциплінарного стягнення у вигляді догани, про що ОСОБА_2 було надано для ознайомлення та підпису наказ директора. В присутності комісії наказ був зачитаний в голос ОСОБА_2, однак від підпису він відмовився.

- відповідно до доповідної записки від 22.12.2017 року менеджера персоналу ОСОБА_4, ОСОБА_2 22.12.2017 року, в черговий раз, запізнився на робоче місце на 43 хвилини.

- згідно з актом Дисциплінарної комісії Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Українська національна лотерея" від 27.12.2017 року було розглянуто питання щодо застосування до інженера з організації експлуатації та ремонту ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, про що всі члени Дисциплінарної комісії проголосували одноголосно.

- наказом від 28.12.2017 року № 274-К позивача звільнено з займаної посади, посилаючись на п.3 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Зокрема, у справі про звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Судом встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_2 стало застосування до нього стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни на підставі наказу від 22 грудня 2017 року № 264-К, законність якого також оскаржується позивачем.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно з положеннями ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

За приписами ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3 ст. 149 КЗпП України).

Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Судом враховано, що ОСОБА_2 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни згідно наказу від 22 грудня 2017 року № 264-К за запізнення та відсутність на роботі протягом 43 хвилин від початку робочого часу з 09-00 годин 22.12.2017 року.

Крім того, до матеріалів справи надані доповідні записки директора Одеської філії підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Українська національна лотерея" Білоуса К.М. на адресу директора підприємства від 29.09.2017 року, 31.10.2017 року, 30.11.2017 року про запізнення ОСОБА_2 на робоче місце у вказані дні і що на відповідні зауваження, ОСОБА_2 спочатку поясняв це складністю пересування містом у ранкові часи та заторами, а в подальшому став заявляти, що проблема заторів не його проблема і почав провокувати відкритий конфлікт.

Позивач, не оспорюючи сам факт прибуття на робоче місце о 09-43 г. 22.12.2017 року, разом у наданих роботодавцю письмових поясненнях зазначив, що затримався у зв'язку з тим, що у нього підвищилась температура і він вимушений був заїхати до лікаря Попової у міську поліклініку №20.

Будь-яких доказів на підтвердження перебування на прийомі у лікаря до 09-43 г. 22.12.2017 року або про свою тимчасову непрацездатність 22.12.2017 року позивачем ані роботодавцю, ані до суду першої інстанції представлено не було.

В засіданні судової колегії позивач пояснив, що при відвідуванні лікаря Попової 22.12.2017 року в міської поліклініки № 20 він в реєстратурі свою медичну карту не отримував, на прийом не записувався, документ на прийом до лікаря не брав.

Про виклик лікаря Попової до суду для допиту її в якості свідка позивач та/або його представник клопотання не подавали.

Також, судом встановлено, що згідно з актом від 22.12.2017 року, який підписаний 3-ма працівниками Одеської філії підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Українська національна лотерея" ОСОБА_2 було повідомлено про оголошення догани, але ОСОБА_2 відмовився поставити підпис про ознайомлення з наказом.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції надав обґрунтовану оцінку наданим доказам поважності причини запізнення на роботу 22.12.2017 року на 43 хвилини та правильно зазначив, що позивач не довів поважність причин запізнення, а роботодавець, належним чином зафіксувавши факт порушення трудової дисципліни та врахувавши наявність неодноразових звернень керівництва підприємства з повідомленням про численні запізнення ОСОБА_2, мав підстави для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани у зв'язку з вчиненням працівником порушення трудової дисципліни у вигляді запізнення на роботу без поважних причин.

Тому, судова колегія погоджується з висновком районного суду про відсутність підстав для задоволення вимог про визнання незаконним та скасування наказу від 22 грудня 2017 року №264-К Підприємства з 100% іноземними інвестиціями „Українська національна лотерея" про оголошення догани ОСОБА_2

Крім того, доповідною запискою від 26.12.2017 року, складеною менеджером з персоналу Одеської філії підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Українська національна лотерея» ОСОБА_4, 26.12.2017 року ОСОБА_2 з'явився на робоче місце о 09-14 год., запізнившись таким чином на 14 хвилин.

Позивач, не оспорюючи сам факт прибуття на робоче місце о 09-14 год. 26.12.2017 року, разом у наданих роботодавцю письмових поясненнях зазначив, що затримався у зв'язку з тим, що заїхав на автозаправку, яка тимчасово з технічних причин не відпускала паливо і чекав близько 30 хвилин, перш ніж зміг заправити автомобіль.

Будь-яких доказів на підтвердження про погодження керівництва або про попереднє інформування роботодавця про можливість затримки у зв'язку заправкою автомобілю, а також про перебування 26.12.2017 року дот 09-00 год. дійсно на заправці позивачем представлено не було.

У письмових поясненнях йдеться про чек, але роботодавець отримання чеку з автозаправки, як підтверджуючого документу знаходження робітника саме на заправці у зв'язку з чим він запізнився на роботу - не підтвердив, про попереднє інформування робітником про знаходження на заправці - заперечив.

В свою чергу, позивач не заявляв клопотання про витребування судом вказаного доказу, яку роботодавця, так і у суб'єкта підприємницької діяльності, який обслуговує автозаправну станцію.

При таких обставинах, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з непідтвердження позивачем поважності причин запізнення, а роботодавець, належним чином зафіксувавши факт порушення трудової дисципліни та врахувавши систематичність таких порушень з боку ОСОБА_2, а також, що наказом по підприємству від 22.12.2017 року ОСОБА_2 вже був притягнутий до дисціплінарної відповідальності у вигляді догани, що не призвело до припинення порушення трудової дисципліни, мав передбачені законом підстави для застосування до працівника такої міри дисциплінарного стягнення, як звільнення з займаної посади.

Також, судом встановлено, що згідно з актом від 28.12.2017 року, який підписаний 3-ма працівниками Одеської філії підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Українська національна лотерея" ОСОБА_2 було оголошено наказ по підприємству про його звільнення з займаної посади, але ОСОБА_2 відмовився поставити підпис про ознайомлення з наказом.

Згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Українська національна лотерея», затвердженими наказом № 254 від 03.12.2012 року генерального директора підприємства:

- працівник зобов'язаний: сумлінно виконувати обов'язки, покладені на нього трудовим договором, цими Правилами та іншими законодавчими й нормативними актами; своєчасно прибувати на робоче місце та починати роботу, перебувати на робочому місці протягом робочого часу, за винятком перерв для відпочинку та харчування; повідомляти (за можливості - до початку робочого дня) безпосереднього керівника або менеджера з персоналу про причини відсутності на роботі письмово, засобами телефонного зв'язку або іншим доступним способам. У разі недотримання цієї вимоги складають акт про відсутність працівника на робочому місці. Надавати листок непрацездатності менеджеру з персоналу у перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності (п. 3.1.1.-3.1.5);

- норма тривалості робочого часу працівників становить 40 годин на тиждень (п. 5.1). На підприємстві та його філіях встановлюється робочий графік: початок робочого часу з 09 годин 00 хвилин. Обідня перерва з 13 годин 00 хвилин до 14 годин 00 хвилин. Закінчення робочого часу о 18 годин 00 хвилин (п. 5.2). Для працівників встановлюється графік роботи згідно трудового договору, укладеного між працівником та компанією (п. 5.4.1.) Відсутність працівника на роботі у фіксований час без поважних причин або відхилення від тижневої норми робочого часу є порушенням трудової дисципліни і підставою для застосування заходів дисциплінарного стягнення у порядку, встановленого законодавством (абз. 2 п. 5.4.2.). За необхідності окремим працівникам може бути встановлений індивідуальний режим робочого часу (5.11). Протягом робочого часу працівники зобов'язані виконувати роботу, обумовлену трудовим договором. За необхідності тимчасово відлучитися з робочого місця з питань виробничої необхідності або з особистих поважних причин працівник має попередньо погодити свою відсутність із безпосереднім керівником (п. 5.14).

- за порушення трудової дисципліни може бути застосовано один з таких заходів стягнення: догана, звільнення (п. 7.1).

Звільнення, як дисциплінарне стягнення, може бути застосоване за такі порушення:

- Систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або цими Правилами, якщо до працівника раніше вже застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (п. 3 ст. 40 КЗПП);

- Прогул у том числі відсутність на роботі понад три години протягом робочого дня без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП);

- Поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння (п. 7 ст. 40 КЗпП).

За інші порушення трудової дисципліни оголошують догану. За кожне порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (п. 7.2).

До матеріалів справи відповідачем представлено копію особової справи ОСОБА_2, з якої вбачається, що вперше на роботу до Одеської філії підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Українська національна лотерея» ОСОБА_2 був прийнятий згідно з наказом № 131-к від 01.07.2013 року за строковим трудовим договором від 01.07.2013 року, який укладений між Роботодавцем та Працівником терміном на 3 місяці з правом продовження при умові підписання додатку до цього Договору. Умовами договору була передбачена тривалість робочого часу у 40 годин на тиждень (п. 4.1.), право на вихідні дні (п. 4.2.) та щорічну відпустку (п. 4.3.) Працівник прийняв на себе зобов'язання виконувати трудові обов'язки. Правила внутрішнього розпорядку Роботодавця, а також інші документи Роботодавця, затверджені відповідними наказами, є невід'ємною складовою частиною цього Договору (п.9.1.). Всі додатки до цього Договору є невід'ємною складовою частиною цього Договору(п. 9.2) (т. 1 а. с. 93-94).

Враховуючи наведене, при запізненні працівника на роботу без попереднього повідомлення про це роботодавця та з причин, які не є поважними, у роботодавця при першому запізненні працівника були підстави для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а при повторному запізненні працівника після застосування до нього догани, яка у встановленому порядку не була знятою - були підстави для звільнення працівника.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не був ознайомлений з режимом роботи, не володів інформацією про тривалість робочого часу та про час відпочинку і що ОСОБА_2 не було чітко визначено робоче місце та не було забезпечено усіма необхідними для роботи засобами, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи і не підтверджуються належними і достатніми доказами.

Судова колегія звертає увагу, що наведені в апеляційній скарзі обставини, за яких сталося запізнення на роботу 22.12.2017 року та 26.12.2017 року не відповідають встановленим у справі обставинам, зокрема з наданих позивачем письмових пояснень роботодавцю вбачається, що 22.12.2017 року він запізнився на роботу на 43 хвилини через стан здоров'я, в той час, як в апеляційній скарзі апелянт вказує, що 22.12.2017 року він запізнився на роботу на 14 хвилин у зв'язку з тим, що затримався на автозаправній станції.

Крім того, за матеріалами справи і письмовими поясненнями ОСОБА_2 наданими роботодавцю вбачається, що 26.12.2017 року ОСОБА_2 запізнився на роботу на 14 хвилин з посиланням, що заїхав на заправку, а в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що в цей день він запізнився на 43 хвилини посилаючись на стан здоров'я і відвідування лікаря.

Таким чином, вбачається перекручення апелянтом фактів та обставин, за яких сталося запізнення на роботу 22.12.2017 року та 26.12.2017 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги поважність причин, за яких ОСОБА_2 прибув з запізненням на робоче місце 22.12.2017 року та 26.12.2017 року є неспроможними, оскільки вказані доводи не підтверджені належними і достатніми доказами, які б спростовували правильність і справедливість висновків районного суду і не відповідають встановленим у справі обставинам, яким районним судом надано об'єктивну оцінку.

Доводи апеляційної скарги про порушення роботодавцем процедури накладення дисциплінарного стягнення, ознайомлення з наказом про оголошення догани та з наказом про звільнення, вручення апелянту вказаних наказів, вимог законодавства про видачу звільненому працівнику трудової книжки, про невірність розрахунку при звільненні не відповідають обставинам справи, не підтверджені належними доказами і не засновані на законодавстві.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 28.02.2019 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

А.А. Калараш