Провадження № 22-ц/4808/1384/19
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Мелінишин Г.П., Девляшевського В.А.

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кидонь Євген Вікторович на постанову державного виконавця від 03.12.2018 року у виконавчому провадженні №55852040 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 20 вересня 2019 року, постановлену у складі судді Домбровської Г.В. у м. Івано-Франківську,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з скаргою, заінтересована особа: старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кидонь Євген Вікторович на постанову державного виконавця від 03.12.2018 року у виконавчому провадженні №55852040.

Скарга мотивована тим, що 03 грудня 2018 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС Києва Кидонь Є.В. у виконавчому провадженні № 55852040 винесено постанову, якою його обмежено у виїзді за межі України, до повного погашення заборгованості зі сплати аліментів, за виконавчим листом 2-3279/2005, виданого 25 січня 2018 року. Вказує, що він добросовісно до 2010 року сплачував аліменти за рішенням суду на користь ОСОБА_2 З 2010 року ОСОБА_2 відмовилась отримання аліментів на дитину. Зазначає, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, оскільки на даний час він не працює, доходів не отримує, а тому сплачує аліменти відповідно до своїх фінансових можливостей. Посилаючись на те, він не ухиляється від сплати аліментів, просить скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС Києва Кидонь Є.В. у виконавчому провадженні № 55852040 від 03 грудня 2018 року про встановленням тимчасового обмеження у праві його виїзду за межі України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кидонь Євген Вікторович на постанову державного виконавця передано за підсудністю до Івано-Франківського міського суду для подальшого розгляду.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20 вересня 2019 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кидонь Євген Вікторович на постанову державного виконавця від 03.12.2018 року у виконавчому провадженні №55852040 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, вказуючи на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права й постановив незаконну ухвалу. На думку апелянта, суд не врахував того, що про призначення розгляду справи на 01 серпня 2019 року він дізнався тільки 30 липня 2019 року. Оскільки він проживає в м. Києві, тому не мав можливості з`явитись в м. Івано-Франківськ на судове засідання. Крім того, ним подана до суду телефонограма про розгляд справи без його участі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у встановленому законом порядку повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи, призначеного на 06 червня 2019 року, 03 липня 2019 року, 01 серпня 2019 року, 20 вересня 2019 року, що підтверджується матеріалами справи. Проте в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, явку уповноваженого представника не забезпечив.

Висновок суду є передчасним у погодитись з ним не можна.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи убачається, що 12 грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся Дніпровський районний суд м. Києва з скаргою на постанову державного виконавця від 03.12.2018 року у виконавчому провадженні №55852040.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кидонь Євген Вікторович на постанову державного виконавця передано за підсудністю до Івано-Франківського міського суду для подальшого розгляду.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29 травня 2019 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кидонь Євген Вікторович на постанову державного виконавця та призначено до розгляду на 06 червня 2019 року о 10 год 30 хв (а.с. 22).

Згідно протоколів судових засідань від 06 червня 2019 року, 03 липня 2019 року, 01 серпня 2019 року, 20 вересня 2019 року сторони на судове засідання не з`явились, хоч про час та місце розгляду скарги були повідомлені (а.с.16, 20,24,33 ).

Згідно копії електронного повідомлення №000002 31 липня 2019 року адресованого Івано-Франківському міському суду, судді Домбровській Г.В., Воронов О.Ю. просить розглядати його скаргу на постанову державного виконавця у його відсутності (а.с.43).

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.450 цього Кодексу скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, у суду не було підстав для застосування положень частини 5 статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України та залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом п.п.1,3,4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам зазначеного закону, тому підлягає скасуванню з направлення справи суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 20 вересня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає чинності з моменту підписання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст складений 28 листопада 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк Г.П.Мелінишин

В.А.Девляшевський