ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» лютого 2019 року

м. Харків

справа № 641/6060/14-ц

провадження № 22ц/818/1337/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Кругової С.С.,

за участю секретаря - Ігнатової Т.В.

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2,

відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2018 року в складі судді Колодяжної І.М.,

в с т а н о в и в:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зміну умов договору комісії, встановлення обтяження житлової квартири іпотекою, зняття арешту з житлової квартири, накладеного в порядку здійснення конфіскації належного, та стягнення суми в порядку застосування реституції, який у подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що 17 липня 2009 року між нею та ОСОБА_3 укладено в простій письмовій формі договір комісії на придбання квартири.

Вказала, що згідно умов вказаного договору комісії ОСОБА_3 зобов'язувався самостійно здійснити необхідні заходи, спрямовані на пошук квартири, за дорученням за рахунок отриманих від неї коштів у сумі 200 000,00 грн. та в її інтересах придбати квартиру шляхом укладення з продавцем договору купівлі-продажу від свого імені та в подальшому передати придбану житлову квартиру у її власність, отримавши при цьому за комісійні послуги від неї комісійну винагороду у сумі 2500,00 грн.

Зазначила, що у виконання вказаного договору комісії від 17 липня 2009 року житлова квартира, що відповідала її вимогам, знайдена ОСОБА_3 у серпні 2009 року, а саме: двохкімнатна житлова квартира АДРЕСА_1.

31 серпня 2009 року ОСОБА_3 надано їй звіт про хід виконання її доручення за договором комісії.

21 вересня 2009 року нею за актом приймання-передачі грошових коштів передані ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 200 000,00 грн.

12 жовтня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу двохкімнатної житлової квартири НОМЕР_1 за ціною у сумі 200 000,00 грн., який 12 жовтня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. за реєстровим № 3913, та 28 жовтня 2009 року право власності на вказану житлову квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Вказала, що вона очікувала від ОСОБА_3 дій щодо передачі придбаної ним за її кошти квартири у її власність шляхом оформлення між ними відповідного договору купівлі-продажу цієї квартири на умовах договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2009 року. Проте, з його боку висловлені заперечення щодо можливості переоформлення відразу у її власність придбаної ним житлової квартири, оскільки йому не вдалось придбати цю квартиру за домовленою ціною у сумі 200 000,00 грн., яка була меншою від ринкової ціни цієї квартири на суму у розмірі, еквівалентному 10 000,00 доларів США, оскільки в останній момент продавцем квартири до нього було висунуто вимогу про здійснення поза межами договору купівлі-продажу доплати за квартиру у сумі 80 500,00 грн.

Зазначила, що ОСОБА_3 висунуто до неї вимогу щодо необхідності першочергового відшкодування нею на його користь суми, здійсненої ним за власний рахунок доплати у розмірі, еквівалентному 10 000, 00 доларів США, після чого ним вже безперешкодно буде укладено з нею договір купівлі-продажу цієї квартири за колишньою ціною у сумі 200 000,00 грн.

Вказала, що ОСОБА_3 також висунуті до неї вимоги щодо погашення на його користь грошової суми у розмірі, еквівалентному 500,00 доларів США, щомісячно до часу погашення суми у розмірі 10 000,00 доларів США, та додатково сплачувати при цьому і орендну плату за проживання у квартирі у сумі 250,00 доларів США щомісячно, оскільки вказана квартира є поки що його власністю, на що вона змушена була погодитись.

Зазначила, що ОСОБА_3 надано їй проміжний акт від 25 грудня 2009 року про затвердження звіту комісіонера приймання-передачі комітентом, отриманого в результаті виконання доручення та приймання-передачі комісіонерові коштів на виконання умов договору комісії, згідно якого ним передано їй копію договору купівлі-продажу придбаної житлової квартири, копію технічного паспорту на цю квартиру та погоджено заселення нею житлової квартири разом із членами своєї родини (батько, мати та брат), в підтвердження чого ОСОБА_3 передано комплект ключів від вхідних дверей квартири.

Вказала, що станом на 01 лютого 2011 року грошова сума у розмірі, еквівалентному 10 000, 00 доларів США повністю погашена нею на користь ОСОБА_3 При цьому додатково на його користь нею, її батьком та братом передано, зокрема, суму у розмірі, еквівалентному 4000,00 доларів США в якості здійснення сплати за оренду квартири, що саме частково підтверджується наявними у неї відповідними розписками ОСОБА_3

Зазначила, що в порядку підтвердження виконання досягнутих у листопаді-грудні 2009 року домовленостей щодо передачі у її власність придбаної житлової квартири 01 лютого 2011 року ОСОБА_3 ініційовано підписання між ним та нею в простій письмовій формі попереднього договору купівлі-продажу, згідно з яким сторони зобов'язувались у строк до 10 березня 2011 року укласти основний договір купівлі-продажу вищевказаної квартири за раніше домовленою ціною у сумі 200 000,00 грн., що на той час за відповідним курсом долара США до української гривні дорівнювало еквіваленту 24 500,00 доларів США.

Вказала, що в підтвердження свого наміру і наявності особистої волі передати за договором купівлі-продажу у її власність придбану за її кошти квартиру ОСОБА_3 у лютому 2011 року надано згоду і дозвіл на здійснення її паспортної реєстрації за адресою даної квартири, внаслідок чого вона 23 лютого 2011 року отримала паспортну реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1, проте, до 10 березня 2011 року основний договір купівлі-продажу вказаної квартири між ними укладений не був, оскільки ОСОБА_3 на той час переслідувався правоохоронними органами за двома відкритими щодо нього кримінальними провадженнями.

Зазначила, що 12 березня 2011 року між ними укладено ще один попередній договір, за яким сторони зобов'язувались у строк вже до 10 квітня 2011 року укласти основний договір купівлі-продажу вищевказаної квартири за раніше домовленою ціною у сумі 200 000,00 грн., що у зв'язку із зміною курсу долара до української гривні дорівнювало еквівалент 24 000, 00 доларів США.

12 березня 2011 року нею в усній формі висунуто до ОСОБА_3 вимогу щодо внесення змін до пункту 10.4. договору комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року шляхом укладення додаткової угоди до цього договору, якою належало б передбачити наявність у комісіонера обов'язку щодо передачі ним у власність комітента придбаної житлової квартири шляхом укладення між ними відповідного договору купівлі-продажу цієї квартири за раніше домовленою ціною у сумі 200 000,00 грн. з відображенням у договорі купівлі-продажу факту отримання продавцем коштів за продаж квартири ще 21 вересня 2009 року у відповідності з актом приймання-передачі грошових коштів на виконання умов договору комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року.

Вказала, що щодо цієї пропозиції ОСОБА_3 не мав заперечень, на підставі чого сторони досягли згоди укласти додаткову угоду до вказаного договору комісії найближчим часом, а також було досягнуто згоди щодо укладення між ними нотаріально посвідченого договору іпотеки, яким передачею з боку ОСОБА_3 придбаної ним за її кошти житлової квартири в іпотеку належало б забезпечити виконання з його боку обов'язку передати цю квартиру у її власність за договором купівлі-продажу за раніше домовленою ціною у сумі 200 000,00 грн.

Крім того, такий договір іпотеки мав містити у собі застереження про можливість реєстрації іпотекодержателем за собою права власності на предмет іпотеки у разі порушення з боку іпотекодавця забезпеченого іпотекою основного зобов'язання за договором комісії на придбання квартири і додаткової угоди до нього щодо передачі комісіонером цієї квартири у власність комітента за договором купівлі-продажу за раніше домовленою ціною у сумі 200 000,00 грн.

Зазначила, що у зв'язку з постійними викликами ОСОБА_3 до правоохоронних органів, взяття його під варту та поміщення до слідчого ізолятора у квітні 2011 року основний договір купівлі-продажу квартири не був укладений, зміни до договору комісії та договір іпотеки також не укладено.

Вказала, що з моменту взяття під варту ОСОБА_3 і поміщення його правоохоронними органами до слідчого ізолятора №27, внаслідок чого ним втрачено можливість вільного виконання своїх цивільних прав та обов'язків, обставини виконання ним договору комісії на придбання квартири істотно змінились, чого вона не могла передбачити при укладенні вказаного договору комісії, інакше вона б наполягла на укладенні даного договору зовсім на інших умовах або не укладала б зовсім.

Крім того, їй стало також відомо, що постановою слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області від 24 листопада 2010 року у кримінальній справі №61070004 накладено арешт на все належне ОСОБА_3 майно, цінні вклади та цінності. Тобто, станом на час укладення ОСОБА_3 попередніх договорів від 01 лютого 2011 року і 12 березня 2011 року щодо передачі у її власність придбаної за її кошти житлової квартири, згідно вказаної постанови слідчого, вона вже знаходилась під арештом в порядку забезпечення слідством конфіскації належного йому майна, про що відповідачі не могли не знати, проте, умисно приховали від неї інформацію про те, що придбана за її кошти житлова квартира знаходиться під арештом з загрозою її конфіскації, а також, що відповідач засуджений вироком суду та відбуває покарання.

Вказала, що у квітні 2011 року ОСОБА_4 висунуто вимоги щодо покладення на неї як майбутнього власника квартири та членів її сім?ї обов'язку сплачувати на його користь орендну плату у сумі, еквівалентній 500,00 доларів США, щомісячно до часу реєстрації за собою права власності на цю квартиру, оскільки на підставі виданої нотаріально посвідченої довіреності від 25 грудня 2009 року він є управителем належного йому нерухомого майна, в тому числі, і управителем її квартири.

Зазначила, що з квітня 2011 року ОСОБА_4 стягувались платежі за користування житловою квартирою у розмірі, еквівалентному 500,00 доларів США, щомісячно, які по аналогії оформлювались складенням попередніх договорів.

Згідно з такими попередніми договорами за період з квітня 2011 року по січень 2014 року ОСОБА_4 нібито зобов'язувався продати їй житлову квартиру кожний раз за суму, яка на 500,00 доларів США є меншою від попередньої, дійшовши таким чином станом на 10 січня 2014 року до суми продажу у розмірі, еквівалентному 11 200,00 доларів США.

Вказала, що з квітня 2011 року по січень 2014 року ОСОБА_4 за умов відсутності відносин оренди та відсутності у нього права на укладення з нею попередніх договорів на укладення договору купівлі-продажу квартири, безпідставно стягнуто з неї грошову суму, сплачену в якості здійснення орендних платежів за користування житловою квартирою, у розмірі, еквівалентному 12 500, 00 доларів США, що в національній валюті на той час складало суму у розмірі 106 250,00 грн.

Зазначила, що не здійсненням ОСОБА_3 передачі квартири, придбаної для неї та за її кошти за умовами договору комісії, не внесенням змін до договору комісії та не укладенням договору іпотеки грубо порушено її майнові права.

Вказала, що порушення її прав відбулось саме з дня не укладення основного договору купівлі-продажу квартири на останню заплановану дату, а саме 11 квітня 2011 року, і саме з цієї дати повинен обчислюватися строк позовної давності.

Зазначила, що з жовтня 2009 року нею на користь відповідачів, в тому числі і за актом приймання-передачі від 21 вересня 2009 року, передані грошові кошти за її підрахунком загалом у розмірі 37 600,00 доларів США.

Вказала, що укладений між нею та ОСОБА_3 договір комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року не виконаний сторонами, внаслідок чого є чинним та може підлягати зміні або розірванню як за погодженням сторін, так і в примусовому порядку за наявності відповідних підстав за рішенням суду.

Зазначила, що до договору комісії не можуть бути внесені зміни за погодженням сторін, і договір іпотеки не може бути укладений добровільно, оскільки на все майно ОСОБА_3 накладено арешт постановою слідчого, зокрема, і на спірну квартиру.

Вказала, що наявність підстав для внесення змін до договору комісії у судовому порядку обумовлюється тим, що в момент укладення договору комісії на придбання квартири сторони не могли передбачити, що в 2011 році комісіонер може потрапити під кримінальне переслідування, внаслідок чого на придбану в порядку виконання договору квартиру може бути накладено арешт, та виходили з того, що такі зміни обставин не настануть; що зміна вищевикладених істотних обставин зумовлена причинами, які сторони не могли усунути після їх виникнення при всій своїй турботливості та обачності, які від них могли вимагатись, оскільки вони не могли вплинути на можливість звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності; що виконання договору комісії на придбання квартири в частині передбачених пунктом 10.4 цього договору умов щодо передачі комісіонером житлової квартири комітенту за актом приймання-передачі лише в користування, позбавило б її можливості отримати цю житлову квартиру у свою власність, на що вона розраховувала при укладенні договору; що з суті договору комісії або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни вищевказаних обставин несе саме позивач.

Зазначила, що розірвання спірного договору у судовому порядку потягне для неї значну шкоду, отже наявні підстави для його зміни.

Вказала, що доцільним є застосування за рішенням суду заходів забезпечення виконання ОСОБА_3 змінених умов договору комісії шляхом встановлення судом обтяження речових прав на вказану квартиру іпотекою, що також відповідає домовленостям, досягнутим між сторонами у квітні 2011 року.

Зазначила, що 08 квітня 2014 року звернулась з цим позовом до Дзержинського районного суду м. Харкова, проте позовну заяву повернуто у зв'язку з порушенням правил підсудності.

Просила змінити укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договір комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року шляхом зміни умов пункту 10.4. цього договору, виклавши умови цього пункту в наступній редакції, а саме: «Передача у власність комітента придбаної комісіонером за кошти комітента житлової квартири АДРЕСА_1 здійснюється комісіонером шляхом укладення між комісіонером ОСОБА_3 і комітентом ОСОБА_1 відповідного договору купівлі-продажу вказаної квартири за ціною продажу згідно умов пункту 3 договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. за реєстровим № 3913. Такий договір купівлі-продажу має бути укладеним між комісіонером і комітентом протягом 10 днів з дня набрання чинності внесених змін до договору комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року. Договір купівлі-продажу житлової квартири АДРЕСА_1, що має бути укладений між комісіонером і комітентом, обов'язково має містити умову про те, що грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. були отримані продавцем ОСОБА_3 від покупця ОСОБА_1 ще до підписання цього договору купівлі-продажу, а саме: 21 вересня 2009 року згідно акту приймання-передачі грошових коштів на виконання умов договору комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року»;

в порядку забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_3 зобов'язання за зміненими умовами пункту 10.4 договору комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року рішенням суду встановити обтяження іпотекою двохкімнатної житлової квартири АДРЕСА_1 з наданням позивачу ОСОБА_1 права реєстрації за собою права власності на вказаний предмет іпотеки у разі порушення відповідачем ОСОБА_3 забезпеченого іпотекою основного зобов'язання за зміненими умовами пункту 10.4 договору комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року;

зняти арешт з двохкімнатної житлової квартири АДРЕСА_1, накладений постановою слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області від 24 листопада 2010 року по кримінальній справі № 61070004 в порядку забезпечення здійснення конфіскації належного ОСОБА_3 майна;

визнати, що відповідачем ОСОБА_4 були набуті грошові кошти у сумі 295 607,50 грн. за рахунок позивача ОСОБА_1 без достатньої правової підстави;

відновити порушене право позивача ОСОБА_1 в порядку застосування реституції для відновлення становища, яке існувало до порушення права та стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь грошову суму у розмірі 295 607,50 грн.;

судові витрати покласти на відповідачів та стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у рівних частинах на користь позивача грошову суму у розмірі 3 321,48 грн. в якості компенсації понесених нею судових витрат.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - змінити, відмовивши у задоволенні позову з додаткових зазначених в апеляційній скарзі підстав, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вказав, що суд дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні позову в частині вимог про встановлення обтяження житлової квартири іпотекою та відмови у задоволенні вимоги про зняття арешту з майна, а також, що частково погоджується з висновками суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення суми в порядку реституції.

Проте, зазначив, що не може погодитись із мотивами та висновками суду щодо обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог про зміну умов договору комісії, оскільки суд помилково вважав, що між сторонами виникли комісійні відносини, проте, позивачем не було вжито заходів позасудового врегулювання спору щодо зміни умов договору; що він не укладав та не підписував жодних правочинів з ОСОБА_1; що підписи від його імені підроблені позивачем; що звіт комісіонера від 11 листопада 2009 року підроблений в той час, коли він перебував у Великій Британії, тобто суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні позову саме через недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, а не через нездійснення позасудового врегулювання спору; що висновок першої експертизи у справі є необґрунтованим, тому що підпис досліджено за застарілою методикою, без урахування нових методичних розробок щодо судово-експертного дослідження сучасних підписів, без використання мікроскопічного обладнання; для вирішення поставлених питань використовувалась лише література для службового користування і методика, зареєстрована в Реєстрі методик проведення судових експертиз Міністерства юстиції України; що замість повторної комісійної почеркознавчої експертизи документів експертами необґрунтовано на власний розсуд проведено додаткову експертизу; що позивач відмовилась надавати для дослідження експертів оригінали документів, внаслідок чого не проведено третю експертизу у справі; що ухилення позивача від проведення експертизи є підставою для визнання того факту, що підписи на всіх письмових документах вчинені не ним; що договір комісії є нікчемним, оскільки є по суті попереднім договором до договору купівлі-продажу та мав бути посвідчений нотаріально; що спірну квартиру він придбав для себе особисто, у тексті договору купівлі-продажу немає жодної згадки про те, що цей правочин вчиняється ним як комісіонером; що вони домовлялись про оренду спірної квартири з наданням права ОСОБА_1 в подальшому викупити її у нього, про що і укладались відповідні попередні договори, які є нікчемними внаслідок недотримання вимоги щодо їх нотаріального посвідчення.

22 лютого 2019 року від представника ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник вважав, що рішення суду є законним, а апеляційна скарга - необгрунтованою. При цьому, він зазначив, що проведені в суді першої інстанції судові почеркознавчі експертизи підтвердили, що ОСОБА_3 підписував зазначені документи; що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не порушено норми матеріального та процесуального права .

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути заяву за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що ОСОБА_1 не довела, що вона письмово зверталася до ОСОБА_3 щодо зміни умов пункту 10. 4 договору комісії.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції в цілому, ОСОБА_3 оскаржує його в частині мотивування судом першої інстанції відмови в задоволенні позову в частині зміни умов договору, оскільки вважає, що мотивування відмови в цій частині повинно стосуватися саме того, що він зазначені документи, в тому числі, і договір комісії взагалі не підписував.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 липня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір комісії на придбання квартири, відповідно до умов якого комісіонер ОСОБА_3 зобов'язався за дорученням, за рахунок та в інтересах комітента придбати квартиру шляхом укладення договору купівлі-продажу від свого імені (а.с.16-18 том 1).

31 серпня 2009 року ОСОБА_3 надано ОСОБА_1 звіт про хід виконання доручення комітента за договором комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року, в якому зазначено, що відповідно до підпункту 2.1.1. договору, ним здійснено комплекс заходів, за результатами яких виявлено квартиру, яка відповідає всім висунутим в пункті 1.3 договору вимогам, виставлена власником на продаж, а саме: двохкімнатна житлова квартира АДРЕСА_1. Вказано, що квартира виставлена власником на продаж за 220 000,00 грн. та запропоновано проведення переговорів з власником квартири задля узгодження і зменшення ціни квартири до 200 000,00 грн., а також здійснення заходів задля перевірки наявності та належного оформлення правовстановлюючих і технічних документів на цю квартиру. ОСОБА_1 запропоновано забезпечити ОСОБА_3 у разі згоди на укладення ним договору купівлі-продажу квартири грошовими коштами у сумі 200 000,00 грн. для її придбання (а.с.18 том 1).

З акта приймання-передачі грошових коштів від 21 вересня 2009 року, складеного на виконання умов договору комісії на придбання квартири від 17 серпня 2009 року, вбачається, що 21 вересня 2009 року ОСОБА_1 передано ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. на придбання квартири АДРЕСА_1 (а. с. 24 том 1).

12 жовтня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу двохкімнатної житлової квартири АДРЕСА_1 за ціною у сумі 200 000,00 грн., які продавець одержав від покупця повністю ще до підписання цього договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. за реєстровим №3913 (а. с. 19 том 1).

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24281889 від 28 жовтня 2009 року Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі- продажу від 12 жовтня 2009 року, реєстраційний №2850575 (а. с. 21 том 1).

Також, ОСОБА_3 зазначено як власника у технічному паспорті на вищевказану квартиру (а. с. 22 том 1).

Як вбачається зі звіту комісіонера про виконання доручення комітента за договором комісії на придбання квартири від 11 листопада 2009 року, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 про повне виконання доручення, а саме, що він 12 жовтня 2009 року уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за ціною 200 000,00 грн. За результатами виконання доручення за договором комісії ОСОБА_3 необхідно сплатити суму у загальному розмірі 7500,00 грн., що складається з вартості нотаріальних послуг у розмірі 3000,00 грн., сплаченого до Пенсійного Фонду України збору у розмірі 2000,00 грн., комісійної винагороди у розмірі 2500,00 грн.

З акта від 25 грудня 2009 року про затвердження звіту комісіонера, приймання-передачі комітентом отриманого в результаті виконання доручення та приймання-передачі комісіонером коштів на виконання умов договору комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року вбачається, що ОСОБА_3 передав ОСОБА_1, а ОСОБА_1 прийняла придбану для неї квартиру АДРЕСА_1, оглянула її, перевірила і впевнилась у відсутності прихованих недоліків.

ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 оригінал договору купівлі-продажу придбаної житлової квартири, витяг з державного реєстру правочинів, витяг про реєстрацію права власності на квартиру, технічний паспорт на квартиру (а. с. 26 том 1).

01 лютого 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено попередній договір, згідно якого сторони зобов'язались у строк до 10 березня 2011 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири АДРЕСА_1, на умовах, встановлених цим попереднім договором та за ціну, що еквівалентна 24 500,00 доларів США, на час укладання та підписання основного договору (а. с. 32 том 1).

12 березня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено аналогічний попередній договір із зобов'язанням укласти договір купівлі-продажу (основний договір) вищевказаної квартири до 10 квітня 2011 року за ціною, що еквівалентна 24 000,00 доларів США (а.с.34 том 1).

У подальшому 28 квітня 2011 року, 01 червня 2011 року, 07 липня 2011 року, 08 серпня 2011 року, 01 вересня 2011 року, 01 жовтня 2011 року, 01 листопада 2011 року, 01 грудня 2011 року, 03 січня 2012 року, 03 лютого 2012 року, 01 березня 2012 року, 01 квітня 2012 року, 01 травня 2012 року, 01 червня 2012 року, 01 липня 2012 року, 01 серпня 2012 року, 01 вересня 2012 року, 01 жовтня 2012 року, 01 листопада 2012 року, 01 грудня 2012 року, 31 грудня 2012 року, 01 квітня 2013 року, 01 травня 2013 року, 01 червня 2013 року та 01 липня 2013 року між ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності та дубліката довіреності в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_1, укладено попередні договори, згідно яких сторони зобов'язались укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири АДРЕСА_1 на умовах, встановлених цим попереднім договором. Ціна квартири у кожному попередньому договорі зменшувалась та згідно попереднього договору від 01 липня 2013 року мала складати суму, еквівалентну 11 200, 00 доларів США (а.с.36-61 том 1).

15 жовтня 2014 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі призначена судово- почеркознавча експертиза.

25 листопада 2014 року ухвалою суду направлено судове доручення начальнику Харківського СІЗО №27 щодо відібрання у ОСОБА_3 експериментальних зразків підпису та почерку.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2014 року у справі призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручено Харківському НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, на вирішення якої поставлені питання: чи був вчинений підпис (короткий та повний) в графі «КОМІСІОНЕР» на першій, другій, третій та четвертій сторінці договору комісії від 17 липня 2009 року ОСОБА_3? чи був вчинений підпис (короткий та повний) в графі «КОМІСІОНЕР» у звіті від 31 серпня 2009 року про хід виконання доручення комітента за договором комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року ОСОБА_3 чи був вчинений підпис (короткий та повний) в графі «КОМІСІОНЕР» в акті приймання-передачі грошових коштів від 21 вересня 2009 року на виконання умов договору комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року ОСОБА_3? чи був вчинений підпис (короткий та повний) в графі «КОМІСІОНЕР» у звіті комісіонера від 11 листопада 2009 року про виконання доручення комітента за договором комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року ОСОБА_3? чи був вчинений підпис (короткий та повний) в графі «КОМІСІОНЕР» в акті від 25 грудня 2009 року про затвердження звіту комісіонера, прийняття-передачі комітентом отриманого в результаті виконання доручення та приймання-передачі комісіонерові коштів на виконання умов договору комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року ОСОБА_3

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 01 квітня 2015 року №393 підписи від імені ОСОБА_3 : у договорі комісії від 17 липня 2009 року на першій, другій, третій та четвертій сторінці в графі «КОМІСІОНЕР»; звіті від 31 серпня 2009 року про хід виконання доручення комітента за договором комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року в графі «КОМІСІОНЕР»; акті приймання- передачі грошових коштів від 21 вересня 2009 року на виконання умов договору комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року в графі «КОМІСІОНЕР»; звіті комісіонера від 11 листопада 2009 року про виконання доручення комітента за договором комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року в графі «КОМІСІОНЕР»; акті від 25 грудня 2009 року про затвердження звіту комісіонера, прийняття-передачі комітентом отриманого в результаті виконання доручення та приймання-передачі комісіонерові коштів на виконання умов договору комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року в графі «КОМІСІОНЕР» виконані ОСОБА_3

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року у справі призначена повторна комісійна судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої поставлені тотожні питання. Проведення експертизи доручено експертам Київського науково- дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Згідно висновку додаткової комісійної судово-почеркознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №10387/10388/15-32/12479/12480/15-32 від 10 листопада 2015 року підписи від імені ОСОБА_3 у графах «КОМІСІОНЕР», на сторінках 1-4 у договорі комісії від 17 липня 2009 року; в графі «З повагою , КОМІСІОНЕР, ____(ОСОБА_3)» у звіті про хід виконання доручення комітента від 31 серпня 2009 року за договором комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року; в графі «КОМІСІОНЕР» у рядку (ОСОБА_3)» в акті приймання-передачі грошових коштів від 21 вересня 2009 року на виконання умов договору комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року; в графі «З повагою, КОМІСІОНЕР, ____( ОСОБА_3)» в звіті комісіонера про виконання доручення комітента від 11 листопада 2009 року за договором комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року; в графі «КОМІСІОНЕР» у рядку ____ (ОСОБА_3)» в акті про затвердження звіту комісіонера, прийняття-передачі комітентом отриманого в результаті виконання доручення та приймання-передачі комісіонерові коштів від 25 грудня 2009 року на виконання умов договору комісії на придбання квартири від 17 липня 2009 року, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів самим ОСОБА_3

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1011 ЦК України передбачено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно з частиною третьою статті 1012 ЦК України істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Згідно зі статтею 1018 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

За змістом статті 1022 ЦК України після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно частин першої-третьої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до частини четвертої статті 652 ЦК України зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що укладаючи договір сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей.

Проте, в ході виконання договору можуть виявлятися обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін. При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися.

Отже, закон пов'язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Така ж сама правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21 лютого 2011 року у справі № 9/219-09, від 20 лютого 2012 року у справі № 6-93цс11.

Матеріали справи свідчать про те, що в договорі комісії від 17 липня 2009 року, в звіті від 31 серпня 2009 року про хід виконання доручення, в акті приймання - передачі грошових коштів від 21 вересня 2009 року, в звіті комісіонера про виконання доручення від 11 листопада 2009 року та акті про затвердження звіту від 25 грудня 2009 року підпис виконано ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення правильно навів мотиви відмови в задоволенні позову ОСОБА_1, які спиралися на недодержання порядку укладення змін до відповідного пункту в договорі комісії, при цьому обгрунтовано вказав, що зазначені документи підписані ОСОБА_3

Доводи ОСОБА_3 щодо того, що він не укладав та не підписував жодних правочинів з ОСОБА_1, є необґрунтованими та спростовуються висновками судових почеркознавчих експертиз, проведених у справі, згідно яких підписи у договорі комісії, звіті про хід виконання доручення комітента, акті приймання- передачі грошових коштів на виконання умов договору комісії; звіті комісіонера про виконання доручення; акті про затвердження звіту комісіонера, прийняття-передачі комітентом отриманого в результаті виконання доручення та приймання-передачі комісіонерові коштів, виконані ОСОБА_3

Посилання ОСОБА_3 на порушення, які мали місце, на його думку, під час проведення судових експертиз та незгоду з висновками експертів є безпідставними, виходячи з наступного.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо, об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою, якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд також може призначити декілька експертиз. У випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об'єктивності експертного дослідження.

Згідно статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до пункту 1.2.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об'єкт досліджується вперше.

Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об'єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об'єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Згідно пункту 3.6 Інструкції, у разі призначення експертизи (залучення експерта) для проведення додаткової або повторної експертизи, крім матеріалів, зазначених у пункті 3.3 цього розділу, до експертної установи (експертові) надаються також висновки попередніх експертиз з усіма додатками (фотознімками, порівняльними зразками тощо), а також додаткові матеріали, що стосуються предмета експертизи, які були зібрані після надання первинного висновку.

У разі необхідності проведення додаткової або повторної експертизи у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються мотиви та підстави для її призначення.

За змістом пункту 4.15 Інструкції, у дослідницькій частині висновку експерта при проведенні повторної експертизи вказуються причини розбіжностей з висновками попередніх експертиз, якщо такі розбіжності мали місце.

Матеріали справи свідчать про те, що у справі проведено судово-почеркознавчу експертизу і додаткову комісійну судово-почеркознавчу експертизу, та висновками експертів підтверджено, що підписи від імені ОСОБА_3 на договорі комісії та документах, виданих на його виконання, виконані ним особисто.

Висновки експертиз обґрунтовані і містять відповіді на поставлені питання у межах компетенції експертів, мають конкретний характер, підстав для сумнівів у компетенції судових експертів або незгоди з висновками експертів колегія суддів не вбачає.

Доводи ОСОБА_3 щодо того, що замість повторної комісійної почеркознавчої експертизи документів експертами необґрунтовано, на власний розсуд проведено додаткову експертизу, судова колегія не приймає до уваги, оскільки у висновку додаткової комісійної судово-почеркознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №10387/10388/15-32/12479/12480/15-32 від 10 листопада 2015 року зазначено, що для проведення експертизи у КНДІСЕ надано більший обсяг порівняльного матеріалу, тому, процесуальне визначення експертизи змінено з повторної на додаткову комісійну.

Зазначене відповідає пункту 4.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, згідно якого, у разі, коли призначена первинна, додаткова, повторна або комплексна експертиза за процесом дослідження чи наданими об'єктами не є такою по суті, керівник експертної установи організовує проведення відповідної експертизи, а у вступній частині висновку зазначаються мотиви зміни її процесуального визначення відповідно до законодавства.

Посилання ОСОБА_3 щодо того, що позивач відмовилась надавати для дослідження експертів оригінали документів, внаслідок чого не проведено третю експертизу у справі, що свідчить про її ухилення від проведення експертизи та є підставою для визнання того факту, що підписи на всіх письмових документах вчинені не ним, не можуть бути взяті до уваги, оскільки у справі проведено дві почеркознавчі експертизи, висновки яких є одностайними, що унеможливлює визнання факту того, що підписи виконані не ОСОБА_3

Посилання ОСОБА_3 на те, що звіт комісіонера від 11 листопада 2009 року підроблений в той час, коли він перебував у Великій Британії, судовою колегією не приймаються, виходячи з наступного.

З копії паспорту для виїзду за кордон ОСОБА_3 НОМЕР_2 вбачається, що йому надана віза на виїзд до Великої Британії з 03 серпня 2009 року по 03 лютого 2010 року (а. с. 180 зворот том 2).

Проте, доводи апеляційної скарги щодо перебування ОСОБА_3 за межами України з 06 листопада 2011 року по 16 листопада 2011 року, не можуть бути взяті до уваги, оскільки договір комісії укладено 17 липня 2009 року, а звіт 11 листопада 2009 року.

Крім того, посилання на підроблення підписів спростовуються висновками судово-почеркознавчих експертиз, проведених у справі.

Доводи ОСОБА_3 щодо того, що договір комісії є нікчемним, оскільки є по суті попереднім договором до договору купівлі-продажу та мав бути посвідчений нотаріально, є безпідставними, оскільки договір комісії та попередній договір є окремими видами договорів та законом не передбачено вимог щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору комісії.

Посилання ОСОБА_3 на те, що спірну квартиру він придбав для себе особисто, у тексті договору купівлі-продажу немає жодної згадки про те, що цей правочин вчиняється ним як комісіонером; що сторони домовлялись про оренду спірної квартири з наданням права ОСОБА_1 в подальшому викупити її у нього, про що і укладались відповідні попередні договори, які є нікчемними внаслідок недотримання вимоги щодо їх нотаріального посвідчення, не можуть бути взяті до уваги, оскільки позивачем заявлено вимоги щодо внесення змін до договору комісії, а не щодо визнання права власності на спірну квартиру.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що мотиви, викладені в рішенні суду щодо підпису ОСОБА_3 в оскаржуваних позивачем документах, є обгрунтованими, і підстав для ухвалення рішення в оскаржуваній частині з інших мотивів не вбачається.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляйційної скарги. Виходячи з того, що судове рішення в іншій частині не оскаржувалось, воно не може бути предметом перегляду в цій частині.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу в оскаржуваній частині рішення суду залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2018 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

В іншій частині судове рішення не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді І.О.Бровченко

С.С.Кругова

Повний текст постанови складено 28 лютого 2019 року.