Справа № 273/1808/19
Провадження № 2-з/273/6/19
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Новицького Є.А., за участі секретаря судового засідання - Макарчук І.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування нормативно-правового акту органу державної влади,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 20.09.2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування нормативно-правового акту органу державної влади.

Ухвалою суду від 16.10.2019 року провадження у справі було відкрито.

26.11.2019 до суду надійшла заява клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування нормативно-правового акту органу державної влади.

Згідно вказаної заяву ОСОБА_1 просить суд забезпечити вище вказаний позов шляхом накладення арешту на майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1

вагову загальною площею 10.7 м. кв.;

сіносховище №1 загальною площею 829.5 м. кв.;

телятник №1 загальною площею 818.8 м. кв.;

корівник №1 загальною площею 2 057.3 м.кв.;

корівник №2 загальною площею 1 585.7 м.кв.;

корівник №2 загальною площею 1 600.9 м.кв.;

будинок відпочинку загальною площею 52.8 м.кв.;

конюшня загальною площею 673.7 м.кв.;

кормокухня загальною площею 307.9 м. кв.;

телятник №2 загальною площею 835.4 м.кв.;

сіносховище №2 та силосні траншеї №1, №2.;

водонапірна башня;

артскважина.

В обгрунтування зазначених вимог ОСОБА_1 посилався на те, що право власності на перелічене майно належить йому на підставі акту приймання-передачі пайового фонду СГК "Діброва" від 20.08.2018.

28.08.2018 зазначене майно було внесене до державного реєстру речових прав. 15.01.2019 наказом Міністерства юстиції України №126/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію пра та їх обтяжень", державну реєстрацію речового права, скасовано.

На даний час вказане вище майно, яке належить йому на підставі приватної власності, використовується сторонніми особами без будь-якого правовстановлюючуого документу.

Неодноразові звернення до правоохоронних органів щодо розкрадання колективного майна та використання його без будь-яких правовстановлюючих документів, залишалися без будь-якого реагування. Звернення до правоохоронних органів знайшли своє відображення у судовій справі № 273/466/16-к.

У відповідності до ч.1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, подане клопотання, приходить до наступного висновку.

За положенням ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст.14 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Суд вбачає, що предметом позову є вимоги щодо визнання незаконним та скасування нормативно-правового акту органу державної влади, яке стосується, зокрема, вищевказаного майна.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, беручи до уваги предмет спору та підстави, з яких він заявлений, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо забезпечення позову в обраний ним спосіб, оскільки із матеріалів справи вбачається наявність об`єктивного спору між сторонами та з метою усунення загрози неможливості або утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову.

При забезпеченні позову суддя бере до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Суд звертає увагу відповідача, що забезпечення позову шляхом арешту майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З наданих до суду документів, вбачається, що позивач зареєстрований на території України, в матеріалах справа відсутні документи на підтвердження того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, у зв`язку з чим, судом вказане питання одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 10-13, 149-153, 157, 258-261, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування нормативно-правового акту органу державної влади по суті шляхом накладення арешту на майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1

вагову загальною площею 10.7 м. кв.;

сіносховище №1 загальною площею 829.5 м. кв.;

телятник №1 загальною площею 818.8 м. кв.;

корівник №1 загальною площею 2 057.3 м.кв.;

корівник №2 загальною площею 1 585.7 м.кв.;

корівник №2 загальною площею 1 600.9 м.кв.;

будинок відпочинку загальною площею 52.8 м.кв.;

конюшню загальною площею 673.7 м.кв.;

кормокухню загальною площею 307.9 м. кв.;

телятник №2 загальною площею 835.4 м.кв.;

сіносховище №2 та силосні траншеї №1, №2.;

водонапірну башню;

артскважину.

Копію ухвали для виконання направити до Реєстраційної служби Баранівського районного управління юстиції та сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.А. Новицький