Справа № 487/2654/18
Провадження № 2/487/166/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2019 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гаврасієнко В.О.,

при секретарі Гречаній А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївського філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до ОСОБА_1 про стягнення вихідної допомоги,

ВСТАНОВИВ :

05.05.2018 року Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївського філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення вихідної допомоги, виплаченої у звязку зі звільненням, у розмірі 11236,50 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 31 березня 2017 року відповідач був звільнений з посади контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу №196/о від 31.03.2017 року та на виконання вимог ст. 44 КЗпП України відповідачем виплачено позивачу вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку, а також понад суму цієї допомоги відповідачу виплачено матеріальну допомогу у сумі 11236,50 грн. згідно з умовами п. 8.2.10 Колективного договору на 2013-2018 роки, а всього на загальну суму 16854,75 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2017 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на роботів Миколаївській філії ДП «Адміністрація морських портів України» на посаді контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму ДП "Адміністрація морських портів України". Стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 52028,40 грн.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 29.01.2018 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено, зменшено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 52028,40 грн. до 49542,75 грн. В іншій частині рішення Заводського районного суду м. Миколаєва віл 14.12.2017 року залишено без змін.

21.02.2018 року ОСОБА_1 поновлено на на посаді контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Адміністрації з 31.03.2017, виплачено згідно Рішення середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 49542,75 грн.

За такого, у звязку із поновлення на роботі ОСОБА_1 відпала підстава, на якій ним було набуто 11236,50 грн. Зазначені кошти зберігаються у відповідача без достатньої правової підстави. Однак відповідач вказаних котів позивачу не повернув, а тому кошти повинні бути стягнуті в примусовому порядку відповідно до вимог діючого законодавства.

Ухвалою суду від 14.05.2018 р. відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 03.09.2018 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

Згідно наказу начальника адміністрації Миколаївського морського порту №196/о від 31.03.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади старшого контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» по п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату та на виконання вимог ст. 44 КЗПП України відповідачу виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку у розмірі 5618,25 грн. та матеріальну допомогу у сумі 11236,50 грн. згідно з умовами п. 8.2.10 Колективного договору на 2013-2018 роки.

Відповідно до п. 8.2.10 Колективного договору, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 ст. 36 та в пунктах 1,2,6 ст. 40 КЗпП України, виплачувати працівникам адміністрації Миколаївського порту вихідну допомогу у розмірі трьох середньомісяних заробітків; внаслідок порушення адміністрацією законодавства про працю, колективного або трудового договору (ст. 38 і 39 КЗпП України), виплачувати працівникам вихідну допомогу у розмірі не менш чотирьох середньомісячних заробітків.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2017 року позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на роботів Миколаївській філії ДП «Адміністрація морських портів України» на посаді контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму ДП "Адміністрація морських портів України". Стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 52028,40 грн.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 29.01.2018 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено, зменшено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 52028,40 грн. до 49542,75 грн. В іншій частині рішення Заводського районного суду м. Миколаєва віл 14.12.2017 року залишено без змін.

Згідно наказу № 82/о від 21.02.2018 року ОСОБА_1 поновлено на на посаді контролера команди охорони загону загальної охорони служби загальної охорони та режиму Адміністрації з 31.03.2017.

Позивач посилається на те, що у звязку з поновленням на роботі ОСОБА_1, відпала підстава, на якій ним було набуто грошову допомогу, визначену колективним договором (п. 8.2.10) та сплачену понад норму, передбачену ЗКпП України, у розмірі 11236,50 грн., за такого вказані кошти зберігаються у відповідача без достатньої правової підстави та до теперішнього часу вказані кошти не повернуті позивачу.

Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставіст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно дост.263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідност. 264 ЦПК Українипід час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно дост. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідност. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 1ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди»положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Згідно із ч. 1ст. 1212 ЦК Україниособа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту цієї норми матеріального права вбачається, що зобов'язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберіганняабо припинення таких підстав згодом.

Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким. Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Незважаючи на те, що після поновлення ОСОБА_1 на роботі підстава для виплати вихідної допомоги відпала (наказ, на підставі якого було здійснено виплату вихідної допомоги, скасований рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.12.2017 року), в силу вимог статті 1215 ЦК України ці кошти поверненню не підлягають.

Оскільки відповідно до статті 44 КЗпП України вихідна допомога виплачується роботодавцем працівникові при припиненні з певних підстав трудового договору, суд вважає, що за своєю правовою природою вихідна допомога є грошовою сумою, яка надається звільнюваній особі як засіб до існування на період пошуку нової роботи.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.12, 13, 76-81, 280, 282, 354, 355ЦПКУкраїни, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївського філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до ОСОБА_1 про стягнення вихідної допомоги - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Позивач: Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», ідентифікаційний код : 38727770, місце знаходження: 01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 14.

Відповідач: ОСОБА_1 ІПН: НОМЕР_1, місце проживання: 54050, АДРЕСА_1.

Суддя В.О. Гаврасієнко