Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 280/1756/16-ц

провадження № 61-20696св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційні скарги виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 03 травня 2017 року у складі колегії суддів: Жигановської О. С., Коломієць О. С., Якухно О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про визнання недійсним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позов мотивовано тим, що з 22 січня 2015 року він працює на посаді начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Коростишівському районі Житомирської області (далі - Фонд). Наказом директора Фонду від 16 грудня 2016 року за № 1064 йому оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме за порушення права застрахованої особи з інвалідністю I групи ОСОБА_3 на санаторно-курортне лікування. Вказує на те, що належним чином виконував свої трудові обов'язки, а застрахований ОСОБА_3 отримав путівку і пройшов санаторно-курортне лікування.

Разом з тим, адміністрація Фонду не надала йому для ознайомлення скаргу ОСОБА_3, чим позбавила його права, передбаченого статтею 149 КЗпП України, щодо надання пояснень по суті звинувачень у порушенні трудової дисципліни, тому акт про відмову у наданні пояснень не може бути належним та допустимим доказом. Посилаючись на вказані обставини, просив визнати правомірними його дії щодо відмови у наданні пояснень через ненадання для ознайомлення скарги, доповідної записки та документів, на яких вони ґрунтуються; визнати незаконним та скасувати наказ від 16 грудня 2016 року № 1064 про накладення дисциплінарного стягнення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 березня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем застосовано дисциплінарне стягнення відносно позивача відповідно до положень статті 149 КЗпП України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 03 травня 2017 року рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано незаконним наказ директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 16 грудня 2016 року № 1064 про накладення стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що у відповідача не було передбачених законом підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 не порушував своїх посадових обов'язків та прав особи з інвалідністю I групи ОСОБА_3 на санаторно-курортне лікування.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У червні 2017 року виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду Житомирської області від 06 березня 2017 року, залишити в силі рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 березня 2017 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

У червні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду Житомирської області від 03 травня 2017 року в частині відмови в наданні пояснення через ненадання для ознайомлення скарги, в якій він звинувачується в допущенні порушень, доповідної записки яка підтверджує вказані порушення та документів, на яких вказана скарга та доповідна ґрунтується, передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України мотивована тим, що апеляційний суд порушив вимогу статті 214 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) не перевірив обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його позову в частині визнання його дій правомірними чим порушив вимоги статей 213 - 214 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи).

У липні 2017 року виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 в яких зазначила, про те, що доводи, викладені у касаційній скарзі, необґрунтовані, суд апеляційної інстанції, встановивши всі обставини у справі та дослідивши докази на їх підтвердження, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що наказом директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 20 січня 2015 року № 01-7-к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Коростишівському районі Житомирської області.

Суди встановили, що ОСОБА_3 11 жовтня 2016 року звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Коростишівському районі Житомирської області із заявою про надання йому путівки до санаторно-курортного закладу спинального профілю в санаторій Слав'янськ та додав відповідну медичну довідку (а. с. 10).

24 жовтня 2016 року ОСОБА_3 направив до Фонду скаргу на дії та бездіяльність ОСОБА_1 щодо ненадання йому як особі з інвалідністю I групи путівки на лікування в спинальний санаторій. 03 листопада 2016 року директору виконавчої дирекції Фонду було направлено дане звернення, яке отримано та зареєстровано 07 листопада 2016 року (а. с. 52, 54).

Наказом по управлінню виконавчої дирекції Фонду у Житомирській області від 03 листопада 2016 року № 241 на виконання доручення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та за скаргою ОСОБА_3 відділенню виконавчої дирекції Фонду у Коростишівському районі Житомирської області була виділена путівка № 63305 в ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» для санаторно-курортного лікування ОСОБА_3 (а. с. 60).

03 листопада 2016 року ОСОБА_3 отримав вказану путівку (а. с. 11).

14 грудня 2016 року директор виконавчої дирекції Фонду направив лист з проханням відібрати у начальника відділення ОСОБА_1 письмові пояснення на ім'я директора щодо причин порушення ним прав ОСОБА_3 (а. с. 61).

14 грудня 2016 року складено акт про відмову ОСОБА_1 надавати пояснення (а. с. 62).

16 грудня 2016 року директором виконавчої дирекції Фонду було видано наказ № 1064 про накладення стягнення на начальника відділення виконавчої дирекції Фонду у Коростишівському районі Житомирської області. Відповідно до змісту даного наказу начальник відділення ОСОБА_1 порушив принципи соціального страхування, передбачені статтею 3 базового Закону, грубо порушив право застрахованого ОСОБА_3 на санаторно-курортне лікування згідно з висновком МСЕК, передбачене частиною третьою та частиною четвертою статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а також пункти 2.2, 2.5, 2.6, 3.1 та 3.2 Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання санаторно-курортним лікуванням, затвердженого постановою правління Фонду від 31 жовтня 2007 року № 49.

02 листопада 2016 року позивачем було направлено директору виконавчої дирекції Фонду службову записку з приводу неправомірного визначення потреби у забезпеченні ОСОБА_3 санаторно-курортним лікуванням у санаторіях спинального профілю.

Постановою Правління Фонду від 31 жовтня 2007 року № 49 було затверджено Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання путівками для санаторно-курортного лікування.

ОСОБА_3 відповідно до положень пунктів 2.2, 2.5 та 3.1 даного Положення надав необхідні документи для отримання путівки. Однак, всупереч вимогам пунктів 3.1, 3.2, 4.1 Положення начальником відділення ОСОБА_1 не забезпечено належне та своєчасне отримання ним путівки.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України підлягає задоволенню.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з положеннями частини першої статті 147 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються до працівника за порушення трудової дисципліни. Відповідно до частини другої статті 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення. Відповідно до положень частини третьої та четвертої статті 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника; стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівнику під розписку.

Згідно із пунктом 3.1 і 3.2 згаданого Положення облік потерпілих, які потребують забезпечення путівками відповідно до Закону та Положення, здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду за місцем знаходження особової справи на підставі висновку МСЕК та заяви потерпілого. Відділення на підставі даних обліку потерпілих, які потребують санаторно-курортного лікування, до 15 листопада поточного року надсилають управлінням виконавчої дирекції Фонду річні заявки на путівки на наступний рік згідно з медичними рекомендаціями щодо відповідного профілю санаторно-курортного закладу. Управління виконавчої дирекції Фонду до 30 листопада поточного року надають виконавчій дирекції Фонду річні заявки на путівки для санаторно-курортного лікування у відповідному році. Забезпечення потерпілих путівками проводиться на підставі договорів, укладених виконавчою дирекцією Фонду.

Пункт 4.1 Положення передбачає, що путівки видаються потерпілим (або особі, що його представляє) не пізніше як за 15 днів до початку санаторно-курортного лікування.

Таким чином, розподіл путівок між управліннями здійснюється виконавчою дирекцією Фонду відповідно до поданих ними річних заявок (пункт 3.3 Положення).

Згідно з пунктом 2.6 Положення потерпілі, особи з інвалідністю I групи, забезпечуються санаторно-курортним лікуванням згідно з рішенням МСЕК щороку.

Відповідно до довідки МСЕК від 08 квітня 2015 року серії ААА № 264280 потерпілий ОСОБА_3 є інвалідом I групи, 70 % втрати працездатності за наслідками трудового каліцтва, йому визначено потребу в додаткових видах допомоги, а саме: санаторно-курортне лікування в санаторіях спинального профілю.

Після перебування на лікуванні у 2015 році ОСОБА_3 мав бути автоматично заявлений позивачем на оздоровлення у 2016 році.

Однак, ОСОБА_3 отримав путівку до санаторію лише після письмової скарги до виконавчої дирекції Фонду на підставі наказу управління виконавчої дирекції Фонду від 03 листопада 2016 року № 241, яким було зобов'язано ОСОБА_1 забезпечити прийом, облік, зберігання та видачу путівки потерпілому.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем застосовано дисциплінарне стягнення відносно позивача відповідно до положень законодавства з урахуванням обставин, зазначених в статті 149 КЗпП України, підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Апеляційний суд, у порушення вимог статей 212-214, 303, 316 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), обставини у справі належним чином не встановив, не надав належної правової оцінки доказам у справі, не перевірив доводи відповідача на підтвердження своїх заперечень проти позову, дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1

Вказане свідчить, що апеляційним судом безпідставно скасовано рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, однак рішення апеляційного суду ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому згідно зі статтею 413 ЦПК України підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Українизадовольнити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 03 травня 2017 року скасувати.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 березня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило