Справа № 444/2273/17
Провадження № 2/444/54/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк " Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.03.2010 року,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач АТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.03.2010 року в розмірі 16283 грн. 29 коп. В подальшому позовні вимоги позивачем були уточнені. Остаточно позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.03.2010 року у розмірі 16033,29 грн. станом на 31.08.2017 року та судові витрати.

Позовні вимоги мотивують тим, що за вказаним договором відповідачу був наданий кредит у розмірі 2400, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту позивач керувався п. 3.2, п. 3.3 ОСОБА_2 та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент його змінити.

Вказують, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Стверджують, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, але відповідач належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконує, заборгованості не сплачує. Оскільки відповідач добровільно не сплачує заборгованості, то позивач змушений звернутися до суду. Просять позов задовольнити.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності у звязку іх повторною неявкою відповідача та її представника. Уточнену заяву підтримала в повному обсязі. Крім того в попередніх клопотаннях представник позивача не заперечув проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не зявилися повторно, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Однак відповідач та її представник подали на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що заперечують проти існування боргу за кредитною картою «Універсальна» від 03.03.2010 року, оскільки позивач вказує, що відповідач отримала кредит у сумі 2400,00 грн, а заборгувала 1090,75 грн., проте у розрахунку заборгованості у графі «сальдо поточної заборгованості» позивач вказує, що за увесь період користування відповідач брала у кредит не більше 1094,04 грн., а саме 26.12.2010 року. А станом на 31.08.2017 року борг за кредитом становить 953,88 грн.

Відповідач звертає увагу, що у заяві від 03.03.2010 року вона просила кредитну картку з лімітом у 2000,00 грн., а тому вважає, що позивач у своїх додатках до позовної заяви подає інші відомості ніж у позовній заяві.

Вона не визнає того, що отримала від банку кредит у сумі 2400,00 грн., а водночас кошти у сумі 1904,04 грн. повернула.

Також зазначає, що у позовній заяві позивач пише, що згідно з договором вона зобовязана здійснювати плату за користування кредитом за ставкою 22,80 % річних на суму залишку заборгованості. Проте у її заяві від 03.03.2010 року про сплату відсотків за кредит не згадується, а довідка про умови кредитування не є самими Умовами і Правилами надання банківських послуг.

Відповідач стверджує у відзиві, що не читала і не підписувала ОСОБА_2 і Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку.

Також зазначає, що вона не розуміє російської мови, на якій викладені «ОСОБА_2 і правила надання банківських послуг», а тому вона їх не читала і не могла читати.

Крім того звертає увагу, що у своїй заяві від 03.03.2010 року вона заявила, що ознайомлена з п. 8.5 ОСОБА_2, в той же час а в «ОСОБА_2 і Правилах надання банківських послуг» такого пункту нема, що свідчить про різні умови і правила, які існують у банку.

А тому вважає, що отримуючи кредитну картку «Універсальна», вона погодилася лише на отримання кредиту в сумі не більше 2000,00 грн. з пільговим періодом використання до 55 днів і, в разі прострочення більш як на 120 днів, на сплату штрафу у сумі 250,00 грн.+5 % від суми позову.

На відсотки, пеню і комісію вона не погоджувалася.

Вказує, що позивач обгрунтовує свої вимоги лише Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, тобто, на її думку, документами, яких вона не читала і не підписувала. А тому просить відмовити у задоволенні позову.

Крім того відповідачем подано на адресу суду заяву про застосування строку позовної давності, оскільки вважає, що кінцевим терміном повернення кредиту було 3 березня 2011 року, тобто термін закінчення дії кредитної картки, оскільки, на думку відповідача, вона видається переважно на один рік.

На даний відзив позивачем подано відповідь, з якої вбачається, що відповідач підписав договір приєднання, чим підтвердив свою згоду на встановлені умови кредитування, які зафіксовані в декількох документах.

Те, що відповідач ознайомлений з Умовами кредитування, на переконання позивача, підтверджується копією анкети-заяви від 03.03.2010 року, з якої вбачається, що відповідачем особисто про себе заповнена інформація, останньою висловлена згода про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та підтверджено підписом після графи «Я згода з тим, що ця заява, разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилася і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді…».

Зазначають, що до матеріалів позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з якої вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 1,9 % (22,80 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів. Тобто, були обговорені при укладенні всі істотні умови договору.

Звертають увагу, що з виписки з карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунку через термінали в касах магазинів, а отже й отримувала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Також вказують, що з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач часто сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контрозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи не призначалися.

Вважають, що ними надано докази підтвердження факту укладення кредитного договору, а саме копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписка по рахунку, копія паспорта відповідача.

Можливість зміни кредитного ліміту встановлена у п. 3.3 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг. Щодо стягнення неусткойки, то в кредитному договорі сторонами було передбачено умови сплати пені та штрафу.

Зазначають, що ОСОБА_2 та правила надання банківських послуг, які долучені до позовної заяви, затвердженні Наказом Банку, таким чином положення ЗУ «Про засади державної мовної політики» не пошируються на спірні правовідносини. Підписуючи анкету-заяву, відповідач підтвердив те, що він ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які йому надані у письмовому вигляді, і що вона згідна з ними.

Крім того вважають, що відповідач, здійснюючи погашення заборгованості, визнавав таку за договором та погоджувався із умовами договору. А тому просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заперечень від відповідача на дану відподідь на відзив на адресу суду не надходило.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Суд враховує, що відповідачем подано на адресу суду відзив на позовну заяву, крім того в одному із судових засідань був присутній представник відповідача, а тому, незважаючи на те, що відповідач не зявилася в судове засідання повторно, підстав для ухвалення заочного рішення по справі немає.

Суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення без участі відповідача та її представника, зважаючи на їх повторну неявку та без участі представника позивача, зважаючи на подану нею заяву.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши відзив відповідача, відповідь на даний відзив зі сторони позивача та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Цивільні права і обовязки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з п. 1.27 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у цьому Законі наведені нижче терміни та поняття вживаються в такому значенні, зокрема, платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

У пунктах 14.1., 14.8 та 14.12 ст. 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. Банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

З заяви-анкети про приєднання до ОСОБА_2 та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаної відповідачем 03.03.2010 року вбачається, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (надалі - ОСОБА_2), а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідач ознайомилася і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. ОСОБА_2 та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПРИВАТБАНК. Зобов'язується виконувати вимоги ОСОБА_2 та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПРИВАТБАНКУ.

Із довідки про умови кредитування "Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду" також підписаної відповідачем 03.03.2010 року вбачається, що за такою сторонами обумовлено всі істотні умови кредитування при наданні кредитної картки, зокрема: тип картки, валюту зобов'язання, тип кредитного ліміту, процентну ставку, розмір місячного платежу, розмір комісійної винагороди та ін.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою".

ОСОБА_2 та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку розміщено в мережі Інтернет на сайті банку http://privatbank.ua, що свідчить про те, що він є доступним для всіх клієнтів банку, в т.ч. і для відповідача.

Отже, в силу положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, між сторонами укладено договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у стандартних формах.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи встановлено, що підписавши заяву про приєднання до ОСОБА_2 та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідач користувався кредитним лімітом, отже, погодився з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та штрафними санкціями, що передбачені Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Досліджуючи розрахунок заборгованості та виписку по рахунку ОСОБА_1, судом перевірено, що відповідач неодноразово використовував кредитний ліміт встановлений Банком та проводив погашення заборгованості, оскільки були періоди, що така зменшувалася, що вбачається із колонки "Сума погашення за наданим кредитом" із одночасним зменшенням сум у колонках "Сальдо поточної заборгованості" та "Сальдо простроченої заборгованості".

З огляду на наведене, судом надається критична оцінка доводам відповідача та її представника про те, що в 03 березня 2011 року закінчився строк дії кредитної картки.

Слід звернути увагу, що відповідач і після цієї дати користувався послугами банку.

Згідно п. 9 розділу VIІ Загальні правила документообігу за операціями з використанням електронних платіжних засобів" Постанови Національного банку України № 705 від 05.11.2014 року "Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів" якщо власник рахунку має заперечення щодо операцій за рахунком, то він має право звернутися до емітента із заявою про розгляд спірного питання або до суду.

Натомість, стороною відповідача не представлено в розпорядження суду доказу того, що ОСОБА_1 звертались із запереченнями до АТ КБ "ПРИВАТБАНК", або із позовом до суду з приводу видаткових та прихідних операцій, що мали за кредитним рахунком після 03.03.2011 року, відтак, доводи заяви відповідача про пропуск строку позовної давності слід вважати неспроможними.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо пропуску строку позовної давності з огляду на наступне.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.03.2010 року, останнє погашення за наданим кредитом відповідачем здійснено 03.03.2015 року, а з позовом до суду Банк звернувся 28.09.2017 року, що свідчить про дотримання кредитором загального строку позовної давності, встановленого Законом.

Заявлені до стягнення штраф фіксована частина (250,00 грн.) та штраф (процента складова) 751,59 грн. нараховані кредитором перед зверненням із позовом до суду в силу формування розрахунку заборгованості, відтак, Банк не пропустив спеціального строку позовної давності, до такої неустойки.

Таким чином, відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених кредитним договором, відтак згідно поданого банком розрахунку, який в подальшому уточнено, станом на 31.08.2017 року утворилась заборгованість у сумі 16033,29 грн., з яких: 1090,75 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 11240,95 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 2700,00 грн - пеня, 250 грн. 00 коп.- штраф (фіксована частина), 751,59 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Станом на 31.08.2017 року відповідач заборгував позивачу 1090 грн. 75 коп. тіла кредиту, а розмір пені нарахованої позивачем становить 2700,00 грн., що є не співрозмірним з сумою заборгованості за тілом кредиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Внаслідок вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача не є цілком обґрунтовані та підлягають до часткового задоволення, а саме, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню в користь позивача 14424 (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 29 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 03.03.2010 року, при цьому слід зменшити розмір заборгованості за пенею до 1091,00 грн., оскільки розмір пені за простроченими кредитними коштами значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту.

В іншій частині розрахунок заборгованості представлений позивачем є арифметично вірним.

Інших доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача, відповідачем суду не представлено.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд враховує, що позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 1600,00 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення в матеріалах справи.

Позивачем було заявлено позовні вимоги про стягненя з відповідача 16033 грн. 29 коп. заборгованості, в той же час суд прийшов до висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та про стягнення з відповідача в користь позивача 14424 грн. 29 коп., що складає 89,96 % від суми заявлених позовних вимог, а тому суд приходить до висновку, що із відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1439 грн. 36 коп. (89,96 % від 1600,00 грн.).

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог АТ КБ "Приватбанк".

Керуючись ч. 1 ст. 5, ч. 3 ст. 12, ст. 23, ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 131, ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. 258, 259, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст. 526, ч. 3 ст. 551, 625, 629 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КА № 276659 виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 10.09.1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. 3111, МФО 305299) 14424 (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 29 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 03.03.2010 року, з яких: 1090,75 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 11240,95 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1091,00 грн - пеня, 250 грн. 00 коп.- штраф (фіксована частина), 751,59 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КА № 276659 виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 10.09.1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570, рах. 3111, МФО 305299) пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1439 грн. 36 коп. судового збору, який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви.

В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.