Справа № 495/7276/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 січня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.,

справа №495/7276/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією родиною, визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів та просить суд:

- встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року, більше п'яти років до дня відкриття спадщини, а саме до дня смерті ОСОБА_5, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року;

- визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем четвертої черги, право власності в порядку спадкування за законом на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року у вигляді земельної ділянки НОМЕР_5, масив №1 площею 4,30 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_5 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого згідно розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 27.01.2004 року за №95/2004, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №57/3.

Позивач вказує, що з 2006 року він проживав однією сім'єю з ОСОБА_5, у зв'язку із чим є спадкоємцем четвертої черги майна померлого та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 Спадкоємцями померлого є відповідачі, які відмовилися від прийняття спадщини у вигляді вказаної земельної ділянки на користь позивача. Встановлення факту проживання однією сім'єю з померлим більше п'яти років, дає позивачу право на успадкування майна померлого, у зв'язку із чим ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним позовом.

24.09.2018 року від позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів, а саме відомостей від приватного нотаріуса щодо спадкоємців померлого та наявності заповітів та спадкових договорів, яке було задоволено судом.

Відповідачі відзиву на позовну заяву не надали.

Позивач склав письмову заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 надали до суду письмові заяви, відповідно до яких позовні вимоги позивача визнали в повному обсязі, просили позов задовольнити та здійснити розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, актовий запис №43 (а.с. 21).

Після смерті останнього відкрилася спадщина в тому числі на земельну ділянку НОМЕР_5, масив № 1 площею 4,30 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, розташовану на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_5 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого згідно розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 27.01.2004 року за № 95/2004, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 57/3.

З 2006 рокупозивач проживав однією сім'єю разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Позивач був запрошений на постійне проживання як давній знайомий сім'ї самою відповідачкою для того, щоб допомагати їхній родині в побуті, доглядати за хворим чоловіком - ОСОБА_5, оскільки той мав незадовільний стан здоров'я, а ОСОБА_2 було важко справлятися самостійно по господарству та піклуватись за чоловіком.

Вказані обставини визнаються відповідачами та підтверджуються письмовими доказами, а саме письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем більше п'яти років є необхідним для реалізації спадкових прав позивача у якості спадкоємця четвертої черги спадкування за законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, але зробив усне розпорядження, щоб належна йому земельна ділянка перейшла до позивача.

Окрім позивача спадкоємцями першої черги померлого є відповідачі: дружина ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі прийняли спадщину після померлого, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом.

Від прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки земельної ділянки НОМЕР_5, масив №1 площею 4,30 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області відповідачі відмовилися на користь позивача, що підтверджується їх письмовими заявами.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Як вже було встановлено судом, на час відкриття спадщини ОСОБА_1 проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується письмовими поясненнями свідків та визнається самими відповідачами, у строк встановлений ст. 1270 ЦК України не відмовлявся від спадщини. Таким чином позивач у відповідності до ч. 3 ст. 1270 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 та додатково встановлювати факт прийняття позивачем спадщини не є необхідним.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті останнього. Однак, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріуса, у звязку із необхідністю встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем більше пяти років.

Отже права ОСОБА_1, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі при цьому суд враховує визнання відповідачами позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 16, 1216, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 12, 19, 247, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією родиною, визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року, більше п'яти років до дня відкриття спадщини, а саме до дня смерті ОСОБА_5, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований: АДРЕСА_2) право власності в порядку спадкування за законом четвертої черги на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року у вигляді земельної ділянки НОМЕР_5, масив №1 площею 4,30 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_5 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого згідно розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 27.01.2004 року за №95/2004, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №57/3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя