Справа № 686/5963/19
Провадження № 2/686/2673/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Палінчака О.М.,

за участю секретаря Антосєва В.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про визначення місця проживання дітей, -

встановив:

05 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання їх батька - ОСОБА_1 .

Свої вимоги позивач мотивував тим, що у сторін є троє спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На початку травня 2013 року відповідач ОСОБА_3 разом з дітьми переїхала проживати у кв. АДРЕСА_1 до своєї матері. Після цього позивачу почали чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми, а з березня 2017 року відповідач взагалі перестала давати позивачу можливість бачитись і спілкуватись з дітьми.

08.06.2017 року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради прийнято рішення № 389, яким визначено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні дітей. Проте, ОСОБА_3 дане рішення не виконувала, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення участі у їх вихованні. Проте в подальшому відповідач почала негативно впливати на психіку дітей, шантажувати їх, змушуючи їх обирати між батьками. У зв`язку з цим діти почали частіше перебувати з батьком, де їх було комфортніше.

Тому, позивач ОСОБА_1 вирішив ініціювати через суд питання про визначення місця проживання дітей разом з ним, оскільки у нього є всі матеріальні умови для проживання трьох дітей, що підтвердила служба у справах дітей Хмельницької міської ради 24.05.2017 року у акті обстеження побутових умов.

Ухвалою суду від 28 березня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого засідання.

16 травня 2019 року відповідач ОСОБА_3 подала до суду заперечення проти позову, в якому зазначила, що їх спільні з позивачем діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають разом з нею, вони доглянуті, забезпеченні всім необхідним, психологічно почувають себе комфортно, добре розвинені, відвідують навчальні заклади, а також і додаткові гуртки, та жити з батьком по АДРЕСА_2 не бажають. Зазначає, що позивач погано впливає на дітей - вчить їх прогулювати заняття, не відпускає зі свого дому; порушує встановлений судом порядок спілкування з дітьми, не погоджує з відповідачкою їх виїзди за межі м. Хмельницького. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, заявлених у позовній заяві.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності та підтримує висновок Органу опіки та піклування про недоцільність визначення місця проживання дітей з батьком.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2019 року по 18.04.2014 року, в період якого у них народилось троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На початку 2013 року відповідач ОСОБА_3 разом з трьома дітьми переїхала з помешкання чоловіка ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) проживати до своєї матері в квартиру АДРЕСА_1 .

Нормами чинного цивільного законодавства, зокрема главою 4 підрозділу 1 розділу 2 Цивільного Кодексу України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою (ст. 31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ст.32 ЦК України).

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч.4 ст. 29 ЦК України).

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч. 3 ст. 29 ЦК України).

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України).

Вказані норми кореспондуються із нормами Сімейного Кодексу України.

Так, статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.

При цьому, в ч. 3 ст. 160 СК України закріплено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом України в п. 18 Постанови Пленуму № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , досягла чотирнадцяти років, а відтак з цього часу втратила статус малолітньої дитини.

Таким чином на момент розгляду справи в суді, ОСОБА_5 досягла 14 років, пред`явлення до суду вимоги одним із батьків щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини не передбачено нормами чинного законодавства, а тому суд вважає, що в задоволенні позову про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_5 разом з батьком, слід відмовити за безпідставністю.

Щодо визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , то суд виходить з наступного.

З характеристики, виданої ДОП СП ПЗВМ ХВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Мамчура І.С., відповідач ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується добре, спиртними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає, громадський спокій не порушує, з сусідами конфліктні ситуації не створює, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась; аналогічно позитивно ОСОБА_3 характеризується і за місцем роботи - у виробничому підрозділі вагонної дільниці ст. Хмельницький; згідно довідки про доходи № 228 від 28.05.2019 року має стабільний дохід в середньому 11 644 грн. на місяць. Актом обстеження житлово-побутових умов в квартирі АДРЕСА_1 (за місцем проживання ОСОБА_3 ) встановлено, що умови для дітей створенні належні.

Згідно характеристики ОСОБА_6, наданої Хмельницькою ЗОШ І-ІІІ ступенів № 20, мати приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться життям класу, відвідує батьківські збори. Відповідно до характеристики ОСОБА_7 , наданої її класним керівником в Хмельницькій ЗОШ І-ІІІ ступенів № 20, мати приділяє належну увагу вихованню дитини, завжди цікавиться навчанням, піклується про зовнішній вигляд дитини; з батьком не спілкувалась.

Згідно копії акту державного виконавця від 20.06.2019 року щодо виконання рішення суду про визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми по справі № 686/22729/17, діти відмовились проводити першу частину канікул за місцем проживання батька.

Відповідно до висновку психолога Хмельницького обласного центру соціально-психологічної допомоги від 09.07.2019 року № 52/01-06 встановлено, що дітям комфортно в сім`ї, вони отримують достатню кількість уваги від всіх домочадців, усі діти об`єднанні між собою, ОСОБА_3 є «значимою особою» і авторитетом для усіх трьох дітей ; ОСОБА_1 до кола своєї сім`ї ні одна дитина не включає. З огляду на викладене, психолог вважає визначити подальше місце проживання усіх трьох дітей з ОСОБА_3 ; сприяти спілкуванню ОСОБА_1 з дітьми, враховуючи особисте бажання кожного з дітей.

Висновком органу опіки і піклування від 11.07.2019 року № 1781/01-34 щодо визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_6, неповнолітньої ОСОБА_5 встановлено, що недоцільно визначати місце проживання малолітніх дітей з батьком ОСОБА_1 , а питання визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_5 з одним із батьків може вирішуватись нею самостійно.

Отже, малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебувають на повному утриманні матері ОСОБА_3 , забезпечені всім необхідними для навчання та виховання. Мати любить та поважає своїх дітей, займається їх вихованням. Діти живуть в здоровій сімейній атмосфері, не відчувають жодного дискомфорту, ростуть та розвиваються відповідно до свого віку. Згідно пояснень самих дітей, допитаних в судовому засіданні в присутності обох батьків та працівника служби у справах дітей Хмельницької міської ради, вони бажають проживати з мамою ОСОБА_3 .

Згідно ст. 160 ч.ч. 1, 2 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 29 ч. 1 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 29 ч. 4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. 157 ч. 3 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Із системного тлумачення ст. 3 ч. 1, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 11 ч. ч. 2 і 3 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Враховуючи вищевикладене, а також особисті якості батьків, створення матір`ю дітей належних умов для їх виховання, її більшу турботу і увагу до дітей, відсутність виняткових обставин, які б обумовлювали необхідність розлучення дітей та їх матері, думку органу опіки та піклування та психолога, а також бажання ОСОБА_7 та ОСОБА_6, виходячи із найвищих їх інтересів, аналізуючи кожен аспект відносин до дітей, висвітлений під час розгляду справи, оцінивши всі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3 ч. 1, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 11 ч. ч. 2 і 3 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 141, 153, 155, 157, 160, 161 СК України, ст. ст. 15, 29, 313 ЦК України ст.ст. 4, 5, 7, 10, 13, 81, 141, 264-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - виконавчий комітет Хмельницької міської ради, про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання їх батька - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), - відмовити.

На рішення, позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 07 листопада 2019 року.

Суддя: О.М. Палінчак