Провадження № 2/554/306/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Садошенко М.П.,

за участі учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_1: ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3 обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» : ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», ОСОБА_5 про зняття арешту з майна; третя особа: Шевченківський відділ ДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у грудні 2018 року звернулася до суду з позовом та з уточненим позовом до ОСОБА_3 обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», ОСОБА_5 про зняття арешту з майна, в якому просила зняти арешт із нерухомого майна, а саме: 1/2 частини квартири №77 за адресою: м.Полтава, вул.Івана Мазепи (Калініна),2, що належала померлому ОСОБА_6, який накладено постановою державного виконавця Шевченківського відділу ДВС міста Полотави ГТУЮ у Полтавській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.02.2015 року.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що вона є співвласником 1/2 частки квартири №77 у житловому будинку №2, розташованому по вул. Івана Мазепи (Калініна) у м.Полтаві, що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.11.2003 року. Інша частка квартири АДРЕСА_1 належала її покійному братові - ОСОБА_6. Брат помер 19.10.2015 року, після його смерті належна йому частка вказаної квартири знаходиться у володінні та користуванні позивача.

У середині 2018 року позивачу стало відомо про те, що постановою державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.02.2015 року було звернено стягнення на усе нерухоме майно боржника, а саме: на належну йому частину квартири накладено арешт.

У відповіді на звернення позивача вказано, що на виконанні у Шевченківському відділі ДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області перебувало виконавче провадження №46341656 по виконанню судового наказу Октябрського районного суду м.Полтави від 12.02.2014 року про стягнення з ОСОБА_6 2992,70 гривень на користь ОСОБА_3 обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго». З метою стягнення заборгованості на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.02.2015 року, якою накладено арешт на усе належне ОСОБА_6 нерухоме майно.

У подальшому заборгованість перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було погашено в повному обсязі позивачем та іншими членами сімї померлого. Станом, на цей час будь-які заборгованості перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» відсутні, однак останнім вчасно не повідомлено Шевченківський відділ ДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області про повне виконання зобовязання у межах виконавчого провадження, відтак арешт з майна знято не було.

Позивач не є боржником у виконавчому провадженні, та майно, на яке накладено арешт Шевченківським відділом ДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області, станом на цей час перебуває в її користуванні, тому цей арешт підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 22.01.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» надав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що підприємство надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартиру АДРЕСА_2. На підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 12.2.2005 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування квартирою, спадкоємцями та співвласниками якої вони є в рівних частках, підприємством було проведено розподіл особових рахунків для проведення нарахувань та оплат по кожному співвласнику окремо.

Дійсно заборгованість по виконавчому документу в розмірі 2878 гривень та 114,70 гривень судового збору було погашено повністю лише 29.11.2018 року, про що ОСОБА_1 цього ж дня було надано відзив для подальшого передання до Октябрського відділу ДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області з проханням повернути виконавчий документ та зняти арешт, накладений на майно боржника ОСОБА_6 Отже, підстави вважати, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» зі свого боку допустило затягування та несвоєчасне реагування відсутні.

Також, позивачем не обґрунтовано вимоги щодо зняття арешту з усієї квартири, оскільки згідно позову тільки 1/2 частина №77 по вул.Івана Мазепи,2 у м.Полтава належить позивачу, а інша 1/2 частина, яка перебуває під арештом, належала ОСОБА_6 В даному випадку для звернення до суду необхідне дотримання вимог Постанови Пленуму в частині предявлення, відповідно до правил судової юрисдикції, позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Позивач ОСОБА_1 надала до суду відповідь на відзив, в якій вказала на необхідність задоволення її позовних вимог. Зазначила, що саме вона сплачувала послуги по обох особових рахунках та саме нею 29.11.2018 року була повністю погашена заборгованість перед відповідачем. Вважає, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є належним відповідачем у справі. Виконавче провадження закрите та передане до архіву, у звязку з чим станом на цей час Шевченківський відділ ДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області не має можливості зняти арешт самостійно.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Представник вказала, що частка квартири померлого брата фактично перебуває у володінні позивача, ця частка брата не оформлена, єдиним спадкоємцем є його син - ОСОБА_5, який не бажає оформляти спадок. Іншого способу зняти арешт немає, бо закрито виконавче провадження і передано до архіву. Зі скаргою на дії державного виконавця Соколова Н.В. не зверталася.

Представник відповідача ОСОБА_3 обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не є належним, вона немає відношення до спадку. Підприємство своєчасно звернулося до виконавчої служби з вимогою повернення виконавчого документу та зняття арешту з майна, Позивач обрала невірний спосіб захисту, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 до суду не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, в надісланій суду заяві просив справу розглядати у його відсутність, повні вимоги визнає у повному обсязі.

Третя особа - Шевченківський відділ ДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області свого представника до суду не направив, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та представника третьої особи на підставі наявних у справі даних і доказів.

Заслухавши позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що 17.12.2013 року Октябрським районним судом м.Полтави за заявою ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було видано судовий наказ щодо стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.09.2011 року по 01.11.2013 рік з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в сумі 2878 гривень та судовий збір в сумі 114,70 гривень.

Постановою головного державного виконавця Октябрського ВДВС ОСОБА_3 МУЮ ОСОБА_7 06.02.2015 року за заявою стягувача про примусове виконання судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості в сумі 2878 гривень та судового збору в сумі 114,70 гривень було відкрито виконавче провадження №46341656, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с.18-19, а.с.30-31).

Заборгованість по виконавчому документу в розмірі 2878 гривень та 114,70 гривень судового збору було погашено повністю 29.11.2018 року, цього ж дня було надано відзив для подальшого передання до Октябрського відділу ДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області з проханням повернути виконавчий документ та зняти арешт, накладений на майно боржника ОСОБА_6В (а.с.15). Арешт на майно не знято на теперішній час.

Не погоджуючись з цим, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зняття арешту з із нерухомого майна, а саме: 1/2 частини квартири №77 за адресою: м.Полтава, вул.Івана Мазепи (Калініна),2, що належала померлому ОСОБА_6, який накладено постановою державного виконавця Шевченківського відділу ДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.02.2015 року.

Відповідно до ст. 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом наведених положень закону вбачається, що тільки власнику надано право для звернення до суду за вирішенням питання про зняття арешту з майна, а також вжиття заходів щодо захисту права власності.

Разом із тим, позивач ОСОБА_1 не є власником чи спадкоємцем 1/2 частини квартири №77 за адресою: м.Полтава, вул.Івана Мазепи (Калініна),2, що належала померлому ОСОБА_6

При цьому, до позовної заяви позивачем не надано доказів на підтвердження того, хто є дійсним власником цієї частки квартири. Більше того, згідно матеріалів справи за рішенням суду було встановлено порядок користування частками спірної квартири та на співвласників відкриті окремі особові рахунки ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

Суд зазначає, що сама по собі перешкода у користуванні майном, на яку посилається позивач, не дає підстав для захисту права власності, а також зняття арешту, оскільки ОСОБА_1 не являється таким власником та із позовом вона звернулася не в інтересах спадкоємця ОСОБА_5, а у власних інтересах.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Доказів на підтвердження того, що станом на час звернення до суду із позовом, а також станом на час розгляду справи, позивач є власником або особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно), суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.16,317,321,391 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», ОСОБА_5 про зняття арешту з майна; третя особа: Шевченківський відділ ДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: 36003, АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1;

відповідач:Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місцезнаходження: 36008, м.Полтава, вул..Комарова,2-А, ;

відповідач:ОСОБА_5, зареєстрований за адресою: 36022, м.Полтава, вул.Сакко,170-Б, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2;

третя особа: Шевченківський відділ ДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області, місцезнаходження: 36023, м.Полтава, вул.Стешенка,6.

Повний текст судового рішення складено 01.03.2019 року.

Суддя: А.М.Чуванова