ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1885/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2019 року (суддя - Шевцова Л.М.) за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року Департамент патрульної поліції звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив в порядку зворотної вимоги відшкодувати з відповідача завдану ним майнову шкоду в розмірі 583 464,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 19.04.2016 року ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді інспектора 10 роти батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції МВС України, лейтенант поліції, керуючи службовим автомобілем Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вулиць Мельникова та Олени Теліги у місті Києві, порушив правила дорожнього руху та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , в результаті чого остання померла від отриманих травм.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2017 року, який залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Крім того, вказаним вироком було задоволено цивільні позови ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та стягнуто з Департаменту патрульної поліції моральну шкоду в загальному розмірі 583 464 грн.

Позивач зазначав, що покладений на нього обов`язок вироком суду щодо відшкодування потерпілим моральної шкоди, він виконав повністю та перерахував ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кошти по 291 732,00 грн. кожному.

Разом з тим, вважає, що оскільки зазначена шкода була спричинена потерпілим в період перебування ОСОБА_2 з Департаментом патрульної поліції у трудових правовідносинах, останній має право в порядку зворотної вимоги (регресу) відшкодувати з винної особи розмір виплаченого ним відшкодування.

За таких обставин Департамент патрульної поліції просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь виплачене ним відшкодування шкоди у загальному розмірі 583 464 грн., також просив вирішити питання по судовим витратам.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Департаменту патрульної поліції в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4290 грн., вирішено питання судового збору. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд, задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи відшкодування в розмірі середньомісячного заробітку, не навів на підставі яких нормативно-правових актів від дійшов такого висновку. Апелянт вважає, що ОСОБА_2 має понести повну матеріальну відповідальність на підставі п.3 ч.1 ст.134 КЗпП України, оскільки його неправомірними діями завдана моральна шкода потерпілим, яка відшкодована позивачем. Заперечує щодо висновків суду, що між Департаментом патрульної поліції та відповідачем не укладався договір про матеріальну відповідальність, при цьому вказує, що положеннями посадової інструкції поліцейського, передбачена матеріальна відповідальність останнього у випадку завдання ним шкоди в тому числі - іншому майну.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність національної поліції є Закон України "Про Національну поліцію", де статтею 19 передбачені види відповідальності поліцейських, зокрема, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Судом встановлено, що наказом ГУ МВС від 29.04.2015 №363 о/с ОСОБА_2 призначений на посаду інспектора роти №10 батальйону №4 УПП у м. Києві ДПП.

19 квітня 2016 року ОСОБА_2 під час виконання службових обов`язків, керуючи службовим автомобілем RENAULT DUSTER, д.н.з НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Мельникова та О.Теліги в м. Києві порушив Правила дорожнього руху, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка від отриманих травм померла в лікарні.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки з застосуванням ст.75 КК України.

Цим же вироком задоволено цивільний позов ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , стягнено з Департаменту патрульної поліції в рахунок відшкодування моральної шкоди по 291 732 грн., кожному, загальний розмір якої складає 583 464,00 грн.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07.06.2017 року та постановою Верховного Суду від 15.02.2018 року вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2017 року щодо ОСОБА_2 , залишено без змін.

Згідно з повідомленнями від 30.10.2017 року № 827; від 30.10.2017 року № 828; від 02.11.2017 року № 844 та від 03.11.2017 року № 847 присуджені кошти були повністю перераховані Департаментом патрульної поліції стягувачам ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Зважаючи на зазначене, відповідач, перебуваючи на посаді що відноситься до публічної служби, завдав шкоди державі в особі Департаменту патрульної поліції, шляхом виплати потерпілим останнім відшкодування моральної шкоди в загальному розмірі 583 464,00 грн.

В випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

В рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якої охоплюються питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питання відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвело до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 грудня 2018 року (справа 818/1688/16, провадження № 11-892апп18), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У частинах 1 і 2 статті 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтям 255 та 257 цього кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, із закриттям провадження, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (п.5 ч.1ст.7 Закону України від 08.07.2011 року «Про судовий збір». Такого клопотання матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 374, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2019 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу закрити.

Повідомити Департамент патрульної поліції, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк