Провадження № 4-с/520/44/19
УХВАЛА

28.02.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Маломуж А.І .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на дії приватного виконавця виконавчого округу Парфьонова Георгія Володимировича (адреса: 65082, м. Одеса, вул . Гоголя, 19, оф. 1), про визнання постанови неправомірною та поновлення порушеного права,-

ВСТАНОВИВ:

15.02.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, посилаючись на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича перебуває виконавче провадження № 58289400 з примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси за № 520/15533/13-ц про звернення стягнення на майно боржника. В обґрунтування заявленої скарги боржниця посилається на ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Постанову приватного виконавця про звернення стягнення на майно боржника скаржниця вважає неправомірною та просить поновити її порушене право.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2019 року скаргу прийнято до провадження.

Скаржниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином.

Представник приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив в якому заперечив проти задоволення скарги, посилаючись на те, що приватним виконавцем звертається стягнення на майно, яке конкретно вказане в рішенні суду, та просив розглянути скаргу у його відсутність.

Частинами 1 та 2 статті 450 ЦПК України, передбачено, що скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Їх неявка, у разі належного повідомлення про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги та надані докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити виходячи з наступного.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 05.12.2019 року стягував ПАТ "Ощадбанк звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №520/15533/13-ц виданого Київським районним судом міста Одеси на підставі цієї заяви було відкрито виконавче провадження №58289400.

Як вбачається з копії виконавчого листа резолютивна частина рішення що підлягає примусовому виконанню має такий зміст: у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором за № 1858 від 16 вересня 2008 року у розмірі 1327928 (один мільйон триста двадцять сім тисяч дев`ятсот двадцять вісім) грн. 44 коп., яка складається із: простроченого основного боргу за кредитним договором 451392 (чотириста п`ятдесят одна тисяча триста дев`яносто дві) грн. 00 коп.; заборгованості за відсотками за кредитним договором 422575 (чотириста двадцять дві тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) грн. 65 коп.; пені за прострочення основного боргу за кредитом121948 (сто двадцять одна тисяча дев`ятсот сорок вісім) грн. 79 коп.; пені за прострочені проценти за користування кредитом 159535 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч тридцять п`ять) грн. 26 коп.; сума інфляційних витрат за прострочення сум за кредитом - 134071 (сто тридцять чотири тисячі сімдесят одна) грн. 97 коп.; З % річних від простроченої заборгованості за кредитом 38404 тридцять вісім тисяч чотириста чотири) грн. 77 коп., звернути стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності, згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 26 липня 2002 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, за реєстровим № 3308, зареєстрованим КП ОМБТІ та РОН 31 липня 2002 року за № 304, в книзі № 449, стор. 111.

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Оскільки в судовому рішенні вказано конкретне майно боржниці на яке треба звернути стягнення (двокімнатна квартира АДРЕСА_1 ), виконавець не міг і не мав права керуватися приписами ч. 1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" якою встановлено черговість звернення стягнення на майно боржника.

За ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ст. 125 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання на всій території України.

Враховуючи, що при виконанні судового рішення державним виконавцем було дотримано вимоги чинного законодавства, матеріали скарги не містять доказів на спростування поданих приватним виконавцем доказів, боржник не надав суду доказів порушення призваним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому у задоволенні скарги суд відмовляє.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на дії приватного виконавця виконавчого округу Парфьонова Георгія Володимировича (адреса: 65082, м. Одеса, вул. Гоголя, 19, оф. 1), про визнання постанови неправомірною та поновлення порушеного права відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 04.03.2019 року.

Суддя Маломуж А. І.