Постанова

Іменем України

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 242/3815/16-ц

провадження № 61-30706св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області у складі судді Пирогової Л. В. від 19 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів: Курило В. П., Жданової В. С., Соломахи Л. І., від 19 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» ( далі - ПАТ «Ощадбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.

Позовна заява мотивована тим, що 24 квітня 2013 року між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладений договір про іпотечний кредит № 2224, згідно з умовами якого відповідач отримав для перекредитування кредиту, отриманого в АТ «УкрСиббанк», кредит у розмірі 690 640,00 грн на 120 місяців, з терміном останнього повернення кредиту не пізніше 21 квітня 2023 року із сплатою 18 % річних.

На забезпечення виконання зобов`язань між банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 1 від 24 квітня 2013 року, також між банком та ОСОБА_3 укладений договір поруки № 2 від 24 квітня 2013 року.

У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитом.

З урахуванням зазначеного та уточнених позовних вимог, ПАТ «Ощадбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитом у розмірі 579 320,49 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 358 500,87 грн, заборгованості за відсотками - 109 675,05 грн, індексу інфляції - 93 471,72 грн, 3 % річних - 17 672,85 грн; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та окремо солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 579 320,49 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 358 500,87 грн, заборгованості за відсотками - 109 675,05 грн, індексу інфляції - 93 471,72 грн, 3 % річних - 17 672,85 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 19 червня 2017 року позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 2224 від 24 квітня 2013 року за період з 24 квітня 2013 року по 06 липня 2016 року у розмірі 579 320,49 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 358 500,87 грн, заборгованості за відсотками - 109 675,05 грн, індексу інфляції - 93 471,72 грн, 3 % річних - 17 672,85 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 2224 від 24 квітня 2013 року за період з 16 лютого 2016 року по 06 липня 2016 року у розмірі 88 361,15 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 29 318,60 грн, заборгованості за відсотками - 19 768,70 грн, індексу інфляції - 34 266,37 грн, 3 % річних - 5 007,48 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 2224 від 24 квітня 2013 року за період з 16 лютого 2016 року по 06 липня 2016 року у розмірі 88 361,15 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом - 29 318,60 грн, заборгованості за відсотками - 19 768,70 грн, індексу інфляції - 34 266,37 грн, 3 % річних - 5 007,48 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04 липня 2017 року виправлено арифметичну помилку в резолютивній частині рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19 червня 2017 року у цій справі, виклавши абзац 3, 4, 5, 6, 7 резолютивної частини в наступній редакції:

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 2224 від 24 квітня 2013 року за період з 16 лютого 2016 року по 06 липня 2016 року у розмірі 97 120,77 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом - 29 318,60 грн, заборгованості за відсотками - 19 768,70 грн, індексу інфляції за період з 16 лютого 2016 року по 10 травня 2017 року у розмірі 39 273,85 грн, 3 % річних за період з 16 лютого 2016 року по 10 травня 2017 року у розмірі 8 759,62 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 2224 від 24 квітня 2013 року за період з 16 лютого 2016 року по 06 липня 2016 року у розмірі 97 120,77 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 29 318,60 грн, заборгованості за відсотками - 19 768,70 грн, індексу інфляції за період з 16 лютого 2016 року по 10 травня 2017 року у розмірі 39 273,85 грн, 3 % річних за період з 16 лютого 2016 року по 10 травня 2017 року у розмірі 8 759,62 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника та поручителів на користь банку.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати вказані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні питання щодо притягнення до відповідальності поручителів, суди неправильно застосували норми матеріального права, неправильно визначили момент припинення поруки поручителів. Також суди неправильно встановили момент, з якого у позичальника виник обов`язок погасити всю суму боргу. Крім того, суд помилково вважав, що односторонній (внутрішній) документ банку є документом, який підтверджує надання їй кредитних коштів.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2018 року ПАТ «Ощадбанк» подало заперечення (відзив) на касаційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судові рішення без змін, як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2018 року зупинено виконання оскаржуваного судового рішення до закінчення касаційного провадження.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14 червня 2019 року справу призначено колегії суддів у складі судді-доповідача Кривцової Г. В. та суддів: Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 квітня 2013 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладений договір про іпотечний кредит № 2224, згідно з умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 690 640,00 грн на 120 місяців, зі сплатою 18 % річних, строком користування до 21 квітня 2023 року.

Договір про іпотечний кредит забезпечений іпотекою нерухомого майна, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На забезпечення зобов`язань за вказаним договором 24 квітня 2013 року між банком та ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 укладені договори поруки, відповідно до яких останні зобов`язалися солідарно та в повному обсязі відповідати за виконання зобов`язань за кредитним договором від 24 квітня 2013 року.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором кредиту утворилась заборгованість, яка станом на 10 травня 2017 року становить: 358 500,87 грн - заборгованості за кредитом, 109 675,05 грн - заборгованість за відсотками, 93 471,72 грн - індекс інфляції, 17 672,85 грн - 3 % річних.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Установивши, що ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за іпотечним договором з ОСОБА_1 на користь банку.

Доводи ОСОБА_1 , викладені у касаційній скарзі, щодо стягнення заборгованості з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не можуть бути взяті до уваги, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 касаційних скарг на судові рішення не подали, матеріали справи не містять даних про те, що поручителі уповноважили ОСОБА_1 представляти їх інтереси, а тому в силу вимог статті 400 ЦПК України судові рішення в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в касаційному порядку не переглядаються.

Інші доводи касаційної скарги є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Оскільки ухвалою суду касаційної інстанції від 08 серпня 2018 року зупинено виконання оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в касаційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судових рішень, тому виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19 червня 2017 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 19 червня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Кривцова Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник