Провадження № 2/679/24/2019
Справа № 679/291/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2019 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Базарника Б.І.,
за участю секретаря судового засідання Дмітрієвої О.В.,
представника позивачки ОСОБА_1 ,
представника відповідачки ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Нетішин цивільну справу №679/291/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору довічного утримання недійсним, визнання права власності на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за заповітом, -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2017 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору довічного утримання недійсним, визнання права власності на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за заповітом.
В обґрунтування позову зазначила, що для її бабусі - ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Хмельницькою АЕС 22.04.1999 року належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 . 02.07.2008 року ОСОБА_7 склала заповіт, згідно з якого здійснила особисте розпорядження на випадок її смерті та все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого не складалося, взагалі все те на що вона за законом буде мати право і що буде належати їй на момент смерті заповідала, в рівних долях кожній, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Івтушком Віктором Марковичем та зареєстрований в реєстрі за № 2506. Вказує, що понад п`ять останніх років свого життя її бабуся постійно хворіла на важковиліковні та небезпечні для життя людини хвороби - хронічний панкреатит та хронічний гепатит. Крім того, вона хворіла ще й на хронічний полієніфрит. Вказані хвороби призвели до того, що ІНФОРМАЦІЯ_3 її бабуся померла, про що складено відповідний актовий запис за № 106. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 740 від 30.06.2015 року хвороби (паталогічні стани), які призвели до смерті ОСОБА_7 - є: анасарка, цироз печінки. Після смерті її бабусі, коли вона разом із іншими своїми родичами забирали її тіло з моргу, їм стало відомо про те, що 22.10.2010 року між нею та ОСОБА_4 було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Івтушком В.М., зареєстрований в реєстрі за № 2091. Коли вони дізналися про це, так як працівники моргу спочатку не хотіли видавати їм лікарське свідоцтво про смерть її бабусі.
Вказує, що з моменту укладення вказаного договору і аж до смерті її бабусі ОСОБА_4 ніколи не надавала їй ніякого матеріального забезпечення та утримання. Таким чином вона протягом п`яти років жодного разу не виконала своїх зобов`язань, передбачених пунктами 1, 6.1, 7-8 договору. Дана обставина доводиться тим, що у ОСОБА_4 немає ні одної розписки від ОСОБА_7 про одержання матеріального забезпечення, як це передбачено пунктами 7 та 8 договору. Крім того, після смерті її бабусі, ОСОБА_4 не виконала і свого зобов`язання щодо організації її поховання, передбаченого пунктом 6.3 договору - цим займалась її родина.
Вважає, що вказаний договір її бабуся уклала виключно через умисний обман ОСОБА_4 . Вищезазначені обставини у разі доведення до відома ОСОБА_7 перешкодили б укладенню договору, так як у неї не було жодного мотиву абсолютно безоплатно передавати право власності на своє найцінніше майно - квартиру зовсім сторонній особі, яка не являється ні її родичем, ні членом сім`ї, тощо і яка до того ж не зробила для неї абсолютно нічого корисного.
Крім того, слід зазначити, що навіть не враховуючи тієї обставини, шо ОСОБА_4 ніколи не виконувала взятих на себе зобов`язань, умови договору все одно були вкрай невигідними для ОСОБА_7 .
Отже, умови вказаного договору були вкрай невигідними для Відчужувача, тобто для її бабусі, оскільки у неї не було шансів отримати навіть четвертої частини від дійсної ринкової вартості належної їй квартири, в той саме час як для Набувача, тобто ОСОБА_4 вказані умови були надзвичайно вигідні, оскільки вона навіть якби і виконувала ці умови, то отримала б квартиру ОСОБА_7 в декілька разів дешевше ніж її дійсна ринкова вартість.
Також вважає, що слід звернути увагу на те, що лікування хронічного гепатиту, хронічного панкреатиту та хронічного полієніфриту є дороговартісним та тривалим. Тому на лікування необхідно було витрачати протягом тривалого періоду часу значні кошти. ОСОБА_7 за життя мала дохід у виді невеликої пенсії. Також по мірі можливості їй надавали допомогу позивачка, мій батько та моя сестра. Однак, ми не являємося заможними людьми і коштів достатніх для лікування вищевказаних хвороб у ОСОБА_7 не було.
Оскільки ОСОБА_7 мала ряд важких хвороб і при цьому не мала коштів, достатніх для їх лікування, то договір довічного утримання уклала вона для того, щоб мати хоч якісь додаткові кошти, які можна було використати для покращення стану її здоров`я. Тобто, уклала вона його під впливом тяжкої для неї обставини. І якби вказаної тяжкої обставини не існувало, то такий договір із зазначеними вище вкрай невигідними для неї умовами укладати у неї жодних мотивів не було. ОСОБА_4 у свою чергу просто скористалася вказаною важкою обставиною для свого незаконного збагачення за рахунок її бабусі.
Отже, враховуючи все викладене ОСОБА_4 незаконно набула право власності на квартиру її бабусі шляхом обману та використавши тяжку обставину, в якій перебувала ОСОБА_7 , і таким чином безпідставно та незаконно збагатилася.
Таким чином, після смерті її бабусі вона та її сестра із дотриманням строків, передбачених ст. 1270 ЦК України подали приватному нотаріусу Нетішинського міського нотаріального округу Івтушку В.М. заяву про прийняття спадщини. Оскільки як було зазначено вище ОСОБА_4 отримала право власності на квартиру її бабусі незаконно, то вказана квартира має входити до складу спадщини і позивачка зі своєю сестрою мають право на 1/2 частку вказаної квартири кожна. Однак, через те, що вищевказаний незаконний договір довічного утримання ще не визнано недійсним, то нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому вони потребують судового захисту прав та законних інтересів.
Ухвалою суду від 21.03.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.
18.05.2017 року в судді Сопронюк О.В. закінчилися повноваження у зв`язку із закінченням строку, на який її призначено, тому дану справу передано до канцелярії суду для повторного розподілу між суддями відповідно до вимог ст.11-1 ЦПК України.
Після повторного автоматичного розподілу, в порядку визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, дану цивільну справу передано на розгляд судді Базарнику Б.І. та прийнято суддею відповідно до ухвали суду від 24.05.2017 року.
Ухвалою суду від 05.09.2017 року забезпечено позов, шляхом заборони ОСОБА_4 будь-яким способом відчужувати квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 21.08.2018 року клопотання представника відповідачки про надання копій документів задоволено.
Ухвалою суду від 13.03.2019 року у задоволенні клопотань позивачки про витребування доказів, залучення до участі у справі спеціалістів як третіх осіб, призначення будівельно-технічної експертизи відмовлено.
Ухвалою суду від 18.06.2019 року у клопотанні представника відповідачки про роз`єднання позовних вимог відмовлено.
Суд зазначає, що 15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.
У відповідності до п.9 Розділу VII Перехідних Положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувся за правилами загального позовного провадження, що передбачено новою редакцією ЦПК України.
Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в ньому та просив задовольнити його в повному обсязі.
Представник відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що сторони договору вчинили всі дії спрямовані на настання юридичних наслідків, які були обумовлені ними під час його підписання, а доказів того, що померла хворіла та не могла усвідомлювати своїх дій, не розуміла значення договору чи була обманута суду не надано. При цьому вказала, що провадження щодо вимоги про визнання договору недійсним необхідно закрити у зв`язку із тим, що існує судове рішення, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а в задоволенні інших позовних вимог просила відмовити.
Треті особи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в частині позовних вимог про визнання договору довічного утримання недійсним провадження у справі слід закрити, зважаючи на наступне.
Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Івтушком В.М. і зареєстрованого в реєстрі за №2506, 02.07.2008 року ОСОБА_7 заповіла усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, в рівних долях кожній ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.11).
22.10.2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Івтушком В.М., зареєстрований в реєстрі за №2091 (а.с.12). Згідно з умов даного договору, ОСОБА_7 , надалі - відчужувач, передала у власність, а ОСОБА_4 , надалі - набувач, прийняла належну відчужувачу квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого набувач зобов`язалась забезпечувати відчужувача довічним утриманням. Право власності на вказану квартиру переходить до набувача після державної реєстрації цього договору. За цим договором ОСОБА_4 зобов`язалася: в межах вартості матеріального забезпечення довічно утримувати ОСОБА_7 ; надати останній довічне безоплатне користування всією вищевказаною квартирою без права постановки на реєстраційний облік та проживання в ній сторонніх осіб, крім сина ОСОБА_6 , який має звільнити та виписатися з вищезазначеної квартири, після смерті відчужувача; після смерті ОСОБА_7 поховати її з додержанням прийнятих громадських та християнських звичаїв. Вартість матеріального забезпечення оцінена сторонами у 400 грн. в місяць. В разі зміни встановленого державою розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, за розмір який сторони приймають суму соціальної пільги за Законом України «Про оподаткування доходів фізичних осіб» - ця сума відповідно змінюється. Сума матеріального забезпечення підлягає щомісячній передачі - на руки під розписку про одержання, відчужувачу. За рахунок суми матерального забезпечення і в межах її вартості, за замовленням відчужувача, набувач зобов`язаний придбавати і безоплатно доставляти до місця її проживання, - продукти харчування, одяг, медикаменти або забезпечити надання побутових послуг. Про прийняття таких речей або послуг в рахунок вартості матеріального забезпечення за цим договором відчужувач має надати відповідну розписку. В разі термінової необхідності, через стан здоров`я відчужувача, набувач за погодженням з відчужувачем зобов`язаний передати наперед необхідну для лікування суму. Зміст ст.ст.334, 535, 602, 744 - 758 ЦК України сторонам нотаріусом роз`яснено. Особу сторін встановлено, їх дієздатність, а також належність ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1 , перевірено.
На підставі вказаного договору довічного утримання 16.03.2011 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в комунальному підприємстві Нетішинської міської ради «Бюро технічної інвентаризації», реєстраційний № 31700582, що підтверджується даними витягу про державну реєстрацію прав від 16.03.2011 року.
Згідно свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 (а.с.18).
У провадження судді Нетішинського міського суду Хмельницької області Сопронюк О.В. перебувала цивільна справа № 679/1384/15-ц за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Івтушок Віктор Маркович, виконавчий комітет Нетішинської міської ради про визнання недійсним договору довічного утримання та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Предметом розгляду вищевказаної справи було визнання недійсним договору довічного утримання та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.11.2016 року позов ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Івтушок Віктор Маркович, виконавчий комітет Нетішинської міської ради про визнання недійсним договору довічного утримання та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно відмовлено повністю (а.с.176-181).

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 16.05.2017 року рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.11.2016 року залишено без змін (а.с.182-183).

Постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_3 від 06.06.2017 року залишено без задоволення, а рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.11.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 16.05.2017 року залишено без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

З огляду на викладене, оскільки існує судове рішення, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет спору і з тих самих підстав, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження щодо позовних вимог про визнання договору довічного утримання недійсним у даній справі.

Що стосується позовних вимог про скасування державної реєстрації права на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , застосування наслідки недійсності правочину, а саме: договору довічного утримання укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 22 жовтня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Івтушком Віктором Марковичем, зареєстрованого в реєстрі за № 2091 та встановлення факту, що на момент відкриття спадщини після ОСОБА_7 , тобто станом на 27.06.2015 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_7 та визнання за ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частки на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд дійшов висновку про необхідність в задоволенні вказаних позовних вимог відмовити, зважаючи на наступне.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України).

Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що позивачкою та її представниками не надано належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження вищезазначених позовних вимог.

У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, оскільки в позовній вимозі щодо визнання договору довічного утримання недійсним суд закрив провадження у справі, а тому всі інші позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому що вони не доведені належними та допустимими доказами.

З урахуванням викладеного, у суду відсутні правові підстави для задоволення заявлених вимог позивачки.

Що стосується судових витрат, суд зазначає, що згідно з довідки №0152196 серії АВ позивачка є інвалідом першої групи, та згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

В частині позовних вимог про визнання договору довічного утримання недійсним провадження у справі закрити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до ч.1 п.15 п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі № 679/291/17:

Позивачка: ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 );

Відповідачка: ОСОБА_4 (адреса місця проживання: АДРЕСА_4 );

Третя особа: ОСОБА_5 (адреса місця проживання: АДРЕСА_5 );

Третя особа: ОСОБА_6 (адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ).

Повний текст судового рішення складено 06.11.2019 року.

Суддя Б.І. Базарник