справа № 370/3031/18-ц головуючий у суді І інстанції Тандир О.В.
провадження № 22-ц/824/3620/2019 суддя-доповідач у ІІ Інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А
Іменем України

26 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та пені, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 19 306 грн. 45 коп.; стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 19 306 грн. 45 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Макарівського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року ОСОБА_2 повинен сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 25 серпня 2016 року. На момент набрання законної сили вказаним рішенням суду виникла заборгованість. Станом на 01 квітня 2017 року сума заборгованості становить 13 451 грн. 61 коп. Розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем не оскаржено. З травня 2017 року відповідач проводив сплату нарахованих аліментів шляхом автоматичного стягнення з заробітної плати, яку він отримував у військовій частині, в якій проходив службу за контрактом. Однак, у лютому 2018 року відповідач самовільно залишив військову частину та у зв`язку з цим знятий з усіх видів забезпечення. Через несплату аліментів матеріальне становище позивача погіршилося і вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї, у зв`язку з чим позивач вимушена звертатися з позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів становить 28 954 грн. 51 коп., що перевищує 100 % заборгованості, а тому позивач вважає за необхідне встановити суму пені за період з 25 серпня 2016 року по 31 вересня 2008 року у розмірі 19 306 грн. 45 коп.
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 29 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не обґрунтував своє рішення. Позивач навела у позовній заяві щомісячний розрахунок пені по несплачених аліментах, однак, суд не прийняв його до уваги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8-9).
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року, яке набрало законної сили 04 квітня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи з 25 серпня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття, допустивши до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць (а.с.10-11).
Згідно розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця Макарівського районного відділу ДВС Коваленко Н.І. від 11 жовтня 2018 року, по виконавчому листу № 370/1937/16-ц, виданому Макарівським районним судом Київської області, станом на 01 квітня 2017 року сума боргу становить 13 451 грн. 61 коп. Відповідно до звіту про здійснення відрахувань та виплат Військової частини НОМЕР_1 станом на 01 березня 2018 року сума боргу становить 10 379 грн. 03 коп. Загальна сума становить 19 306 грн. 45 коп. (10 379,03+8 927,42) (а.с.13).
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 березня 2018 року ОСОБА_2 вважається таким, що самовільно покинув військову частину та знятий з усіх видів забезпечення з 02 березня 2018 року (а.с.14-15).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що аліменти на користь позивача вже стягнуті рішенням суду від 23 лютого 2017 року та повторному стягненню не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Суд позбавлений можливості обрахувати суму пені у визначеному вище порядку за період, вказаний позивачем, оскільки позивач не надала відповідного помісячного розрахунку заборгованості за вказаний період.
Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментах ОСОБА_1 вказує на те, що відповідач не виконує рішення суду, яким стягнуто з нього аліменти на утримання дітей. Розмір заборгованості по аліментах, який підлягає стягненню, визначений державним виконавцем та становить 19 306 грн. 45 коп. Позивач просить суд стягнути вказаний розмір.
Вказана сума боргу утворилася внаслідок нарахування її на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання, а тому підлягає стягненню в порядку Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до вимог ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За таких обставин, сума заборгованості, що утворилася внаслідок невиконання рішення, підлягає стягненню державним виконавцем на стадії виконавчого провадження.
Отже, рішення суду в цій частині відповідає фактичним обставинам справи та підстави для його скасування відсутні.
Разом з тим, вирішуючи позовну вимогу про стягнення пені, суд першої інстанції ухилився від здійснення правосуддя в цій частині, не здійснив відповідного розрахунку, не стягнув на користь позивача пеню, на яку вона має право, без будь-яких законних підстав відмовив позивачу в задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року (№572/1762/15-ц) роз`яснено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
При розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:
?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначені вимоги закону були повністю проігноровані судом першої інстанції в результаті чого судом не виконані його прямі обов`язки з справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України.
Апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення пені за прострочення сплати аліментів, оскільки у відповідача наявна заборгованості по аліментів, а, відтак, у силу вимог ст. 196 СК України позивач має право на її стягнення.
Розмір пені за прострочення сплати аліментів протягом п`яти місяців уже становитиме 22 061 грн. 13 коп., а саме:
ПеріодСума заборгованостіСплаченоНараховано1% від суми заборговКількість днів простроченняСума пені
04.04.1713451.6102000
01.05.1715451.612484.682000134.5225 ( з 05.04.17 по 30.04.173363
01.06.1714966.93521.262000154.5230 ( з 01.05.17 по 31.05.174635.60
01.07.1716445.672484.682000149.6729 (з 01.06.17 по 30.06.17)4340.43
01.08.1715960.992484.682000164.4630 (з 01.07.17 по 31.07.17)4933.80
01.09.1715476.312486.682000159.6130 (з 01.08.17 по 31.08.17)4788.3
Всього22061.13
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У позовній заяві ОСОБА_5 просила стягнути на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 19 306 грн. 45 коп., тобто в межах суми заборгованості по аліментам, що повністю узгоджується з вимогами ст. 196 СК України, а тому пеня підлягає стягненню у межах заявлених позовних вимог.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені підлягає скасуванню через порушення судом норм процесуального права, не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, з прийняттям в цій частині нового судового рішення по суті вимог позивача.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, а позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (50%) у розмірі 881 грн. ((704,8+1 057,2)/2).
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 грудня 2018 рокув частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів скасувати та прийняти в цій частині постанову.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 19 306 (дев`ятнадцять тисяч триста шість) гривень, 45 копійок.
В іншій частині рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 грудня 2018 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) гривня.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.