У Х В А Л А

15.01.2019 Справа №607/874/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Грицак Р.М., ознайомившись з заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Тернопільський міськрайонний Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту приналежності до польської національності, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою встановлення факту родинних відносин та встановлення факту національної приналежності його батька до польської національності.

Із змісту ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану щодо національності.

Хоча зазначений у частині першій 315 ЦПК України перелік справ, не є вичерпним, проте за змістом ч.2 ст. 315 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.300 ЦК та ст. 11 Закону України «Про національні меншини» фізична особа має право на збереження своєї національної самобутності. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Згідно з положеннями ч. 3 ст.9, ч. 1 ст.22 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація, яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесення змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що дії чи бездіяльність посадової особи органу державної реєстрації актів цивільного стану можуть бути оскаржені до суду. У матеріалах поданих позивачем, відсутні дані щодо неможливості органу державної реєстрації актів цивільного стану, внести виправлення в неправильність актового запису про народження заявника самостійно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання, чи може вказана заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови №5 від 31.03.1995 року в редакції від 25.05.1998 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Заяви про встановлення фактів належності до певної національності судами розглядатись не можуть. Аналогічна позиція викладена в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01 лютого 2018 року у справі 760/19921/16-ц та відповідно до ч.6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» вказані висновки щодо застосування норм права повинні враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно п.1 до ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо:заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачений порядок внесення змін до актового запису цивільного стану, така зміна проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану, що виключає розгляд справи в порядку окремого провадження про встановлення факту що має юридичне значення в силу ч.2 ст. 315 ЦПК України, та вказаним законом передбачено оскарження відмови у внесенні змін до актового запису, така відмова може бути оскаржена в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до правила п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Тернопільський міськрайонний Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в частині вимог про встановлення факту приналежності до польської національності.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяР. М. Грицак