справа № 361/4054/19
провадження № 2/361/2636/19
УХВАЛА

Іменем України

17 жовтня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Срібної Ю.О., Зазимко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, і зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила виділити їй в натурі 4/15 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить сторонам на праві спільної часткової власності.

У липні 2019 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву, у якій просив виділити йому в натурі 11/15 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Ухвалою суду від 09 вересня 2019 року зустрічну позовну ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження із первісною позовною заявою ОСОБА_1

16 жовтня 2019 року сторони з метою врегулювання спору про виділ у натурі належних їм на праві власності часток у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , подали до суду для визнання і затвердження укладену ними за взаємною згодою мирову угоду у справі, у якій просили суд визнати цю мирову угоду та закрити провадження у даній справі.

Представник позивача ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 у суді пояснили, що укладення мирової угоди на викладених у ній умовах, прав та інтересів інших осіб не порушує, мирова угода укладена сторонами для вирішення спору щодо виділу в натурі кожній із них належних їм часток у вказаному житловому будинку, який належить їм на праві спільної часткової власності. Просили суд затвердити укладену сторонами мирову угоду та закрити провадження у цій справі. Наслідки закриття провадження у справі сторонам відомі та зрозумілі.

Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у даному нерухомому майні на праві власності позивачу ОСОБА_1 належить 4/15 часток, відповідачу ОСОБА_2 11/15 часток, що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20 травня 2009 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 листопада 2013 року.

10 вересня 2018 року між сторонами укладений договір конкретного користування житловим будинком, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 10895, за умовами якого у конкретне користування кожного із співвласників, відповідно до належних їм на праві власності часток у спільному майні, перейшли визначені ними приміщення житлового будинку та надвірні будівлі і споруди за вказаною адресою, якими вони фактично користуються.

За умовами вказаного договору згідно із технічним паспортом на спірний житловий будинок у конкретне користування позивача ОСОБА_1 у зазначеному будинку перейшли приміщення квартири АДРЕСА_2 із надвірними будівлями і спорудами, у конкретне користування відповідача ОСОБА_2 приміщення квартири АДРЕСА_3 із надвірними будівлями і спорудами.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У ч. 3 ст. 364 ЦК України передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

З`ясувавши думку сторін, перевіривши умови мирової угоди, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що укладена сторонами у справі мирова угода може бути визнана судом, оскільки відповідає їхньому волевиявленню, укладена добровільно, за взаємною згодою, стосується лише прав і обов`язків сторін та предмета спору, умови мирової угоди вимогам закону не суперечать, прав, свобод чи інтересів інших осіб вони не порушують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 49, 207, 255, 259, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати мирову угоду, укладену 16 жовтня 2019 року сторонами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, і зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, за умовами якої сторони домовилися про виділ кожній із них у натурі належних їм на праві спільної часткової власності часток у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , якими вони фактично користуються.

Виділити в натурі ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на праві власності 4/15 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме приміщення квартири АДРЕСА_2 веранду 1-І площею 4,7 м2, кладову 1-ІІ площею 1,5 м2, кухню 1-1 площею 11,2 м2, житлову кімнату 1-2 площею 14,6 м2, житлову кімнату 1-3 площею 8,8 м2, всього загальною площею 40,8 м2, житловою площею 23,4 м2, та надвірні будівлі і споруди: сарай Л, сарай Є, споруда 3, споруда ІІ.

Виділити в натурі ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на праві власності 11/15 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме приміщення квартири № АДРЕСА_3 тамбур 2-І площею 2,4 м2, коридор 2-1 площею 13,0 м2, кухню 2-2 площею 8,2 м2, житлову кімнату 2-3 площею 18,5 м2, житлову кімнату 2-4 площею 9,2 м2, сходову 2-5 площею 12,3 м2, санвузол 2-6 площею 3,1 м2, санвузол 2-7 площею 1,0 м2, хол 2-8 площею 33,3 м2, житлову кімнату 2-9 площею 10,5 м2, житлову кімнату 2-10 площею 14,8 м2, житлову кімнату 2-11 площею 15,3 м2, всього загальною площею 141,6 м2, житловою площею 68,3 м2, та надвірні будівлі і споруди: вбиральню В, гараж-сарай Ж, сарай И, баню Й, споруду 1, споруду І.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Адресу на житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами: АДРЕСА_1 , залишити за ОСОБА_2 .

Сторони стверджують, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не будуть порушені їх права та права будь-яких третіх осіб, у тому числі й держави. Після набрання законної сили ухвалою суду про визнання укладеної мирової угоди сторони не матимуть одна до одної жодних майнових і моральних претензій.

Сторони домовились, що судові витрати по оплаті судового збору та витрат на правничу допомогу вони несуть самостійно.

Сторони не мають одна до одної будь-яких претензій чи вимог майнового (компенсацій, відшкодування тощо) або ж немайнового характеру в результаті проведення виділу майна.

Сторони стверджують, що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; їх волевиявлення щодо укладення мирової угоди є вільним, усвідомленим та відповідає їхній волі; вони мають належне уявлення про сутність і зміст даної мирової угоди та всіх її елементів; будь-які фактори, які б могли вплинути на їх безпосереднє уявлення про мету цієї угоди, відсутні; наслідки підписання мирової угоди їм відомі та зрозумілі; укладення даної мирової угоди відповідає їх інтересам, прав чи інтересів третіх осіб не порушує; іншого правочину мирова угода не приховує та спрямована на реальне настання наслідків, обумовлених у ній; наслідки закриття провадження у справі, у зв`язку з укладенням мирової угоди, передбачені ст. 256 ЦПК України, сторонам відомі та зрозумілі.

Сторони стверджують, що вони добровільно уклали дану мирову угоду та домовилися повідомити про це суд, подавши спільну заяву про визнання судом мирової угоди та закриття провадження у цій справі, додавши до заяви мирову угоду.

Ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом у розумінні Закону України Про виконавче провадження та підлягає виконанню в порядку, визначеному цим Законом.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дутчак І. М.