Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1095/19

Провадження № 2/440/1473/2019

19 липня 2019 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Гута О.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Буську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тур`янської сільської ради Буського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з означеною заявою, покликаючись на те, що після смерті діда ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем до даного майна по заповіту, звернулася в нотаріальну контору для прийняття спадщини, однак в прийнятті спадщини їй відмовлено, оскільки спадкодавець за життя не виготовив правовстановлюючих документів на такий. Просить суд визнати за нею право власності на спадковий будинок, оскільки фактично прийняла спадщину.

Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити.

Представник відповідача Тур`янської сільської ради подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, позов визнають, заперечень щодо такого, не мають.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим 24.06.1998 року Тур`янською сільською радою Буського району Львівської області, підтверджується факт смерті ОСОБА_2 , про що зроблено актовий запис № 16.

Згідно заповіту від 25.11.1994 року, посвідченого секретарем Тур`янської сільської ради Буського району Львівської області за реєстровим № 47, ОСОБА_2 заповів все своє майно позивачці.

Позивач не може юридично оформити прийняття спадщини, оскільки спадкодавець, за життя, не оформив правовстановлюючі документи на будинок.

Житловий будинок АДРЕСА_1 , згідно технічного паспорту, виготовленого ФОП ОСОБА_3 на замовлення позивачки, станом на 11.06.2018 р., відповідає технічним нормам забудови та придатний для проживання.

Оскільки дід позивачки помер у 1998 році, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга).

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця, вступила у володіння і розпорядження спадковим майном.

Обставин, які б спростовували твердження позивачки в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 200, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 524-526, 527, 549 ЦК УРСР, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , жителькою АДРЕСА_2 право власності, в порядку спадкування за заповітом, на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті діда ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Буський районний суд Львівської області.

Суддя: Б. М. Журибіда