Справа № 215/2190/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 січня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
у складі : головуючого, судді Коноваленка М.І.
секретар судового засідання Махоня Н.Ю.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,
Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», яке, відповідно до статуту в новій редакції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.05.2018 року №519, змінили назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулися в суд з позовом, який уточнено 20.06.2018р., до ОСОБА_1, та просили стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором б/н від 20.06.2012 року в розмірі 101880,76 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.
В обґрунтування вказує, що згідно кредитного договору (заяви) № б/н від 20.06.2012 року Банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України - зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте ОСОБА_1 не виконує свої зобовязання по кредитному договору, у звязку з чим, відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України, банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
У судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України.
Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.07.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2018 явку представника позивача у судове засідання визнано обовязковою.
Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.01.2019 постановлено проводити заочний розгляд справи.
Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.
Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до статуту в новій редакції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.05.2018 року №519, змінили назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») (а.с.65-68).
20.06.2012 між Банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.
Згідно умов договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. В подальшому було зменшено відсоток за коритування кредитом з 01.01.2013 до 30%, та збільшено відсоток за користування кредитом з 01.09.2014 до 34,8%, а з 01.04.2015 до 43,2 % на суму залишку заборгованості за кредитом.
На підставі пп. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Умов і правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, установленого банком.
Згідно з п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.
Відповідно до п. 1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Щодо стягнення неустойки, вимоги підлягають частковому задоволенню.
Суд зазначає, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.
За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 6 лютого 2018року у справі № 1521/5041/2012, в постанові від 18 квітня 2018року у справі № 705/6051/15-ц, та в постанові від 16 травня 2018 року по справі № 548/264/15-ц, де зазначено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Ця правова позиція, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню, а саме: заборгованість за пенею у розмірі 5572,09 грн. та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення нарахованої заборгованість по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 4827,66 грн.(процентна складова).
Крім того Банк просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1762,00 грн. судового збору.
Відповідно до п.1 ч. 2ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому слід також стягнути з відповідача 1762,00грн. судового збору, сплачених позивачем при подачі позову.
На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 133, 141, 223 ч.4, 247 ч.2, 259, 263, 265, 282, 283, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору задовольнити частково.
Відмовити в задоволенні вимоги про стягнення нарахованої заборгованість по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 4827,66 грн.(процентна складова).
Копію рішення направити відповідачу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз'яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб'єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення складено суддею 16.01.2019 року.
СУДДЯ: