Провадження № 2/161/212/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Кубяк О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом доОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житлом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 11.11.2016 року є власником будинку №45 по вул Городинській, що у с. Веселе Луцького району. З 29.02.2012 року у вказаному будинку зареєстрований відповідач, однак не проживає. На неодноразові прохання знятися із реєстрації останній не реагує.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком №45 по вул. Городинській, що в с. Веселе Луцького району.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві. Просили суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 11.11.2016 року ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, який знаходиться по вул. Городинській, 45 в с. Веселе Луцького району (а.с. 4).

Згідно будинкової книги та довідки про склад сімї у будинку №45 по вул. Городинській в с. Веселе Луцького району зареєстровані ОСОБА_1 та її сини ОСОБА_3, ОСОБА_5 (а.с 5-7).

І як вбачається із матеріалів перевірок, проведених Луцьким ВП ГУ НП в Волинській області, за зверненнями ОСОБА_3, останній неодноразово звертався із заявами до поліції про виникнення конфліктів із родичами з приводу майна та проживання у згаданому будинку. Перевірками встановлено, що конфлікти між ОСОБА_3 та його братом ОСОБА_5 тривають на протязі тривалого часу і виникають на ґрунті користування сторонами майном та проживання (а.с. ).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Так, з досліджених у судовому засіданні повідомлень за матеріалами перевірок Луцького ВП ГУНП у Волинській області, зясовано, що між сторонами виникають неодноразові конфліктні ситуації щодо користування спільним майном та проживання. Проте, вказані обставини не дають підстав суду для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом у будинку позивача, оскільки йому чиняться перешкоди для проживання у згаданому житлі, тобто він з поважних причин не може у ньому проживати.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу

Відповідно до ч.2 ст.164 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Як судом зясовано, відповідач з 29.02.2012 року зареєстрований та проживав у будинку позивача як член сім'ї (син), продовжує вживати заходів для реалізації свого права проживати у ньому і позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт його не проживання у даному житлі з неповажних причин.

Показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили факт неможливості проживання відповідача у згаданому будинку через постійні конфлікти з матірю та братом, які там мешкають.

Отже, враховуючи вищевикладене та виходячи з того, що відповідач вживає заходів для проживання за місцем реєстрації, де знаходяться його особисті речі, то суд не вбачає підстав для задоволення позову. Також суд зазначає, що неприязні стосунки, які склались останнім часом між сторонами, не є підставою для припинення відповідачем права користування житлом, у якому він зареєстрований у встановленому законом порядку.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст. 72 ЖК України, ст. 16, 319, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житлом відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк

Повний текст рішення складений 28.02.2019 року.