Справа № 157/570/19
Провадження №2/157/198/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря Семенюк О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 червня 2016 року біля 14 години знайомий позивача ОСОБА_3 залишив належний позивачу на праві власності легковий автомобіль марки «Фольксваген ЛТ 35», 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , на автомийці, яка знаходиться по вул. Ковельська в місті Камені-Каширському Волинської області. Власник автомийки повідомив ОСОБА_3 , що автомобіль помиють і наступного дня його можна буде забрати, про що додатково повідомлять по телефону. 19 червня 2016 року біля 16 години на території автомийки ОСОБА_2 всупереч волі власника, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, незаконно заволодів належним позивачу транспортним засобом. У подальшому відповідач, керуючи транспортним засобом, яким незаконно заволодів, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої належний позивачу транспортний засіб було пошкоджено і тим самим власнику заподіяно матеріальну шкоду.

У зв`язку із вчиненням ДТП та отриманням пасажирами автомобіля тілесних ушкоджень працівники медичної установи повідомили правоохоронні органи, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження за №0000325 від 20.06.2016 року за ч. 1 ст. 286 КК України. Після приїзду позивача до України та після того як він дізнався, що сталось з його автомобілем, 12 липня 2016 року ОСОБА_1 подав заяву до правоохоронних органів, яку було оформлено у вигляді протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Того ж дня було відкрито кримінальне провадження за №0000364 за ч. 1 ст. 289 КК України. На підставі постанови прокурора Маневицької місцевої прокуратури від 05 серпня 2016 року вищевказані кримінальні провадження були об`єднані в одне за №0000325. Відповідно до постанови слідчого від 20 червня 2016 року автомобіль Фольксваген був визнаний речовим доказом і в такому статусі приєднаний до кримінального провадження. Позивач зміг повернути належний йому автомобіль лише після проголошення вироку суду. Ремонт автомобіля закінчився тільки в 2017 році. Таким чином, з моменту вчинення ДТП до моменту повного відновлення автомобіля пройшло дуже багато часу, протягом якого позивач не мав можливості ним користуватись.

28 квітня 2017 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області проголосив вирок у справі №157/1063/16-к, яким ОСОБА_2 визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Таким чином, вироком суду встановлено вину відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, якою позивачу завдано матеріальних збитків.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 25 липня 2016 року, проведеної в кримінальному провадженні №0000325, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Фольксваген ЛТ 35», 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , в результаті ДТП становить 560 267 грн. 85 коп.; вартість матеріального збитку, завдана власнику пошкодженого автомобіля «Фольксвген ЛТ 35», 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , в результаті ДТП складає 227 330 грн.

Позивач зазначає, що цивільний позов у кримінальному провадженні №0000325 він не подавав, відповідно збитки, завдані з вини відповідача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачу не відшкодовані. Тому вважає, що з відповідача на його користь до стягнення підлягає вартість матеріального збитку, завдана пошкодженням автомобіля в результаті ДТП, яка складає 227 330 грн.

Крім того, позивач вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача йому була спричинена також моральна шкода. Наявність моральної шкоди обґрунтовує душевним болем та стражданнями, яких він зазнав у зв`язку із самим фактом знищення належного йому майна, оскільки за весь час простою автомобіля як речового доказу на спеціальному майданчику органів поліції, позивач не міг ним користуватись, перевозити товар, людей, займатись підприємницькою діяльністю. Також душевними стражданнями, пов`язаними з тим, що маючи у власності автомобіль, позивач не міг користуватися всіма благами та перевагами, які дає транспортний засіб, зокрема оперативність у вирішенні всіх необхідних побутових потреб. Також хвилюваннями в зв`язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя, адже безспірним є те, що користування таксі є доволі коштовним, користування громадським транспортом потребує значно більших затрат зусиль і часу, а користування автомобілями для перевезення товарів потребує взагалі високих затрат.

Осягнути в повній мірі рівень перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних з пошкодженням його майна, а тим більше оцінити в грошовому виразі надзвичайно важко. Однак, враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 50 000 грн.

Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 227 330 грн. у відшкодування майнової шкоди та 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, а також понесені ним судові витрати в сумі 4 194 грн. 30 коп.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у заяві. Крім того, підтвердив, що частину матеріальних збитків у сумі 20 000 грн. відповідач сплатив добровільно, тому погодився, що розмір відшкодування майнової шкоди має бути зменшений на цю суму.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Погодився, що саме з його вини позивачу була заподіяна майнова шкода, однак відшкодувати збитки в розмірі, що зазначений у заяві, він не має можливості, оскільки ніде не працює, а навчання в професійно-технічному училищі не дає можливості працевлаштуватися. Розмір заявленої позивачем моральної шкоди також вважає надто високим та необґрунтованим. При вирішенні спору просить врахувати, що частину заподіяної майнової шкоди в сумі 20 216 грн. він добровільно відшкодував позивачу.

Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення частково.

Згідно зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин 3, 4 статті 12, частин 1, 2 статті 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року по справі № 586/304/16-к відповідач ОСОБА_2 засуджений за ч. 3 ст. 289 КК України за незаконне заволодіння належним позивачу ОСОБА_1 автомобілем марки «Фольксвген ЛТ 35», 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що завдало великої матеріальної шкоди. Зазначений вирок набрав законної сили.

Згідно з частиною 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вироком суду від 28 квітня 2017 встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи. Крім цього зі змісту цього ж вироку суду вбачається, що цивільний позов по справі про вчинення кримінального правопорушення потерпілим не заявлявся.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 25 липня 2016 року № 852, проведеної в рамках досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000325, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Фольксваген ЛТ 35», 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , в результаті ДТП становить 560 267 грн. 85 коп.; вартість матеріального збитку, завдана власнику пошкодженого автомобіля «Фольксвген ЛТ 35», 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , в результаті ДТП складає 227 330 грн.

Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди належить задовольнити. При цьому суму матеріального збитку, зазначену в висновку судової автотоварознавчої експертизи 227 330 грн., слід зменшити на суму добровільно відшкодованої відповідачем шкоди в сумі 20 216 грн., факт сплати яких визнається позивачем та підтверджується вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2017 року. Таким чином до стягнення з відповідача підлягають кошти в сумі 207 114 грн.

Розглядаючи позовні вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить з такого.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом України та відповідними законами України.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивачу заподіяні збитки в сумі 227 330 грн., завдана матеріальна шкода відшкодована лише частково та в незначному розмірі, тому позивач зазнав моральних страждань, які полягають в негативних змінах в його житті, а саме: порушення звичного ритму життя, моральні страждання та переживання, які негативно вплинули на спокій членів його сім`ї та стан його здоров`я. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач.

Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди.

З огляду на це, враховуючи, що майнову шкоду відповідач заподіяв умисно, не вчинив достатньо дієвих заходів щодо її відшкодування, вважаючи, що відшкодування збитків у сумі 20 216 грн. є достатньою компенсацією потерпілому, виходячи із засад виваженості та справедливості, а також беручи до уваги майновий стан відповідача, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково в розмірі 5000 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами суд здійснює у відповідності до норм ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судові витрати в разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відповідна частина понесених останнім витрат на сплату судового збору, а саме: за вимогу майнового характеру 2071 грн. 14 коп. (2273,30 202,16) та за вимогу немайнового характеру 192 грн. 10 коп. (1921 : 100 х 10).

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 1166, 1167 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 207 114 (двісті сім тисяч сто чотирнадцять) гривень у відшкодування майнової шкоди, 5000 (п`ять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди та 2 263 (дві тисячі двісті шістдесят три) гривні 24 копійки судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне ім`я, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий: Б. С. Гамула