Справа № 302/649/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 лютого 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Балаж Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та апеляційну скаргу адвоката Колотухи Олексія Михайловича в інтересах ОСОБА_16 на ухвалу судді Міжгірського районного суду від 14 червня 2018 року (у складі судді Цімбота В.І.) за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до ОСОБА_16 та Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, треті особи: Соймівська сільська рада Міжгірського району, Басейнове управління водних ресурсів річки Тиса та Закарпатська філія ДУ «Держгрунтохорона» «Інституту охорони ґрунтів України», про забезпечення позову, -

встановив:

ОСОБА_2 та ін. звернулися до суду із заявою про забезпечення позову у червні 2018 р.

Просили:

-накласти арешт на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), розташовану за межами населеного пункту на території Соймівської сільської ради Міжгірського району;

-заборонити відповідачеві як замовнику, приватному акціонерному товариству «Виноградівська пересувна механізована колона №78» як генеральному підряднику будівництво дамби відповідно до робочого проекту «Реконструкція водозахисної дамби для захисту сільгоспугідь від підтоплення водами р. Ріка в урочищі «Підполами» на території Соймівської сільської ради Міжгірського району;

-витребувати від відповідача вказаний робочий проект.

На обґрунтування заяви, що звернулися до ОСОБА_16 з позовом про визнання незаконними рішень органів державної влади та припинення права власності. Предметом указаного позову є визнання незаконним і скасування наказів органу державної влади щодо відведення відповідачу у власність земельної ділянки та затвердження проекту землеустрою цієї земельної ділянки та передачу її у власність. Також предметом позову є скасування права власності на земельну ділянку, визнання незаконною реконструкцію дамби та припинення будівництва такої. Підставою позову є незаконність безоплатного отримання відповідачем у власність спірної земельної ділянки та незаконність будівництва на цій земельній ділянці форелевого господарства, що буде суперечити цільовому використанню відведеної земельної ділянки.

У зв'язку з цим не накладення арешту на спірну земельну ділянки та не заборона будівництва дамби може призвести до того, що під час розгляду справи по суті відповідач може здійснити дії щодо відчуження спірної земельної ділянки та продовжити будувати дамбу, а майбутнє судове рішення, у разі, якщо воно буде ухвалено на користь позивачів, виконати буде неможливо.

Ухвалою судді Міжгірського районного суду від 14 червня 2018 р. заяву про забезпечення позову задоволено частково: заборонено ОСОБА_16 як замовнику, приватному акціонерному товариству «Виноградівська пересувна механізована колона № 78» як генеральному підряднику, будівництво дамби відповідно до робочого проекту «Реконструкція водозахисної дамби для захисту сільгоспугідь від підтоплення водами р. Ріка у урочищі «Підполами» на території Соймівської сільської ради Міжгірського району. У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмолено.

Адвокат Колотуха О.М. в інтересах ОСОБА_16 (відповідач) просить скасувати цю ухвалу. Доводить про порушення норм матеріального права. Указує, що відповідач набув право власності на спірну земельну ділянку з дотриманням усіх вимог чинного законодавства. Зазначає, що позивачі створюють відповідачу перешкоди по зведенню дамби, внаслідок чого останній був змушений звернутися до суду за захистом свого права і таке право було захищено в суді апеляційної інстанції (постанова від 22 травня 2018 р.). Указує, що оскаржувана ухвала є такою, що порушує право власності відповідача на належне йому майно, перешкоджає у володінні користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою.

ОСОБА_2 та ін. просять ухвалу суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), яка розташована за межами населеного пункту на території Соймівської сільської ради Міжгірського району, право власності на яку зареєстровано за відповідачем, скасувати та постановити в цій частині нову про накладення арешту на вказану земельну ділянку. Доводять про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Указують, що висновок суду першої інстанції про те, що накладення арешту на спірну земельну ділянку буде порушувати право власності відповідача, не узгоджується із предметом позовних вимог, оскільки позивачами оспорюється право власності відповідача. Зазначають, що не накладення арешту на спірну земельну ділянку може призвести до відчуження такої, а як наслідок - неможливості чи утруднення виконання майбутнього судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивачів. Указують, що такий вид забезпечення позову не може порушувати право власності відповідача на земельну ділянку, оскільки має тимчасовий характер і лише виключає можливі ризики щодо зміни власника земельної ділянки під час розгляду справи по суті.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, із таких мотивів.

Задовольняючи заяву позивачів частково, суд виходив із обґрунтованості вимог щодо заборони будівництва дамби.

Відмовляючи в задоволенні вимоги щодо накладення арешту на спірну земельну ділянку суд дійшов висновку, що такі дії будуть порушувати право власності відповідача на земельну ділянку.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як убачається із матеріалів справи, позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_16 та Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконним рішень органів державної влади та припинення права власності на земельну ділянку. У рамках цього позову і була подана заява про забезпечення позову.

Довід апеляційної скарги про те, що не накладення арешту на спірну земельну ділянку може призвести до відчуження такої, а як наслідок - неможливості чи утруднення виконання майбутнього судового рішення, у випадку його ухвалення на користь позивачів, не заслуговує на увагу, оскільки не доведений належними та допустимими доказами. Крім того, рішенням Міжгірського районного суду від 16 жовтня 2018 р. у задоволенні позову заявникам було відмовлено.

Довід апеляційної скарги про те, що накладення арешту на земельну ділянку відповідача не може порушувати його право власності оскільки має тимчасовий характер і лише виключає можливі ризики щодо зміни власника земельної ділянки під час розгляду справи по суті, також не заслуговують на увагу, оскільки є необґрунтованим, тим більше, суд частково задовольнив заяву про забезпечення позову та заборонив відповідачеві здійснювати будівництво дамби, що повністю узгоджується із характером спірних правовідносин і забезпечує права та інтереси всіх учасників спірних правовідносин.

Узагальнені доводи апеляційної скарги сторони відповідача зводяться до того, що оскаржувана ухвала є такою, що порушує право власності відповідача на належне йому майно, перешкоджає у володінні користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою.

Із цього приводу колегія суддів зауважує наступне.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Оскільки предметом спору є визнання незаконним рішень органів державної влади та припинення права власності на земельну ділянку, то вжитті судом заходи забезпечення позову цілком відповідають предмету та підставам позову і забезпечують баланс прав та інтересів учасників спірних правовідносин.

Доводи обох апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції і на їх правильність не впливають, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвоката Колотухи Олексія Михайловича в інтересах ОСОБА_16 залишити без задоволення. 2.Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишити без задоволення. 3.Ухвалу судді Міжгірського районного суду від 14 червня 2018 року залишити без змін. 4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 5.Повне судове рішення складено 28 лютого 2019 р.

Судді: