ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6549/19 Справа № 205/1621/18 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Управління служба у справах дітей Новокадацької районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дітей, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Управління служба у справах дітей Новокадацької районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дітей,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Управління служба у справах дітей Новокадацької районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що вони з ОСОБА_3 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказував, що він та їх син ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . З 29 січня 2018 року вони припинили шлюбні стосунки із ОСОБА_3 , а діти залишились жити з ним у кімнаті АДРЕСА_2 . 04 лютого 2018 року ОСОБА_3 повернулась та стала мешкати у кімнаті 201 гуртожитку. Актами обстеження умов проживання, складеними Управлінням службою у справах дітей Новокадацької районної у місті Дніпрі ради зафіксовно, що у кімнаті 226 створені сприятливі умови для проживання дітей, а кімната 201, де мешкає ОСОБА_3 , таких умов не має. Наразі між ним та ОСОБА_3 існує спір щодо місця проживання їх дітей. Він працює, має стабільний дохід, діти відвідують дитячий садок, він вміє готувати їжу та займатись домашнім господарством. ОСОБА_3 дітьми не цікавиться та має намір створити іншу сім`ю, а тому вважає доцільним визначення проживання дітей разом із ним, що буде відповідати їх інтересам. Просив визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із ним - батьком дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем його проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 201.

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Управління служба у справах дітей Новокадацької районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дітей.

В обгрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 посилался на те, що між нею та ОСОБА_2 існує спір щодо місця проживання їх дітей. Вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , 226. Із ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2015 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_2 зловживав спиртними напоями, йому було призначене лікування від алкогольної залежності, вона не впевнена, що він знов не почне зловживати алкоголем. Вважає, що діти мають проживати з нею, оскільки вона є їх матір`ю, а позивачем не вказано у позовній заяві жодних виняткових обставин, які б давали підстави для розлучення дітей з нею. Просила визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею - матір`ю дітей ОСОБА_3 за місцем її проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Управління служба у справах дітей Новокадацької районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дітей задоволено.

Визначено місце проживання дітей сторін ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_2 за місцем його проживання за адресою : АДРЕСА_5 . Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 704 грн. 80 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Управління служба у справах дітей Новокадацької районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дітей відмовлено.

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_3 , звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх зясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, а її зустрічні позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2015 року (т.1 а.с.14).

Від шлюбу мають двох малолітній дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с.15, 16).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розіравно (т.1 а.с.148, 149).

06 липня 2019 року ОСОБА_3 уклала шлюб із ОСОБА_10 та змінила прізвище на ОСОБА_4 ОСОБА_11 (т.2 а.с.26).

Сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_12 , а також їхні малолітні діти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_4 226 (т. 1 а.с.8, 9, 11, 12, 18).

Між ОСОБА_13 та ОСОБА_2 існує спір щодо місця проживання їх малолітніх дітей.

Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_3 , за вказаною адресою фактично проживають ОСОБА_2 та його малолітні діти: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.19-23).

Батьком створені всі належні умови для проживання дітей.

Судом встановлено. мати дітей не проживає із сім`єю починаючи з 29 січня 2018 року.

Діти сторін з народження проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

Батько дітей ОСОБА_2 працює в КП Жилсервіс-2 Дніпровської міської ради на посаді старшого майстра.

ОСОБА_2 , згідно наданих суду медичних довідок, на диспансерному обліку не знаходиться, за станом здоровя - практично здоровий (т.1 а.с.26, 27).

Згідно довідки КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №232 комбінованого типу» ДМР від 21 лютого 2018 року діти ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідують групу середнього дошкільного віку та групу раннього віку (т. 1 а.с.28).

На запит Управління служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, протягом перебування дітей у дошкільному навчальному закладі питань щодо виховання та виконання батьками своїх обов`язків з боку адміністрації закладу до батьків не виникало (т. 1 а.с.66)

Висновком органу опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради №1/14-64 від 13 квітня 2018 року визначено місце проживання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.47-48).

Мати дітей ОСОБА_12 , працює в ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» на посаді техніка бригади з обслуговування споживачів. За місцем роботи характеризується позитивно. На обліку у лікаря-нарколога не перебуває, психіатричних протипоказань не має (т.1 а.с.67, 69,70 ).

Згідно акту обстеження умов проживання від 25 липня 2018 року, ОСОБА_12 фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_6 . Дана квартира складається із трьох кімнат, розміщена на другому поверсі п`ятиповерхового будинку, має сучасний ремонт, обладнана необхідними меблями, для дітей у ній створені належні умови для проживання (т. 1 а.с.134).

Власником вказаної квартири є чоловік ОСОБА_16 - ОСОБА_10 (т.2 а.с.39-46).

Судом у даній справі призначалася судова психологічна експретиза та відповідно до висновку вказаної експтриз №31/14.1/253 від 27 грудня 2018 року за результатами проведеного психологічного обстеження, з урахуванням особливостей і рівня вікового психічного розвитку малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявляється не сформованість їх здатності усвідомлювання реального змісту ситуації, що склалась навколо спору між батьками з приводу визначення їх місця проживання, встановити як саме малолітні діти сприймають сім`ю, в якій вони проживають на даний час не надається можливим (т. 1 а.с.167-169, 176-191).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування..

Частинами першою, третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Згідно статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Статтями 151 та 163 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними.

Права батьків, у тому числі тих, хто живе окремо від дитини, на виховання дитини і спілкування з нею можуть бути обмежені лише законом (статті 153 і 157 СК України).

Якщо дитина утримується особою не на законних підставах, суди можуть за позовом батьків постановити рішення про відібрання та повернення дитини, якщо буде встановлено, що це не суперечить інтересам дитини (статті 162 та 163 СК України).

Статтею 155 СК України заборонено здійснення батьківських прав всупереч інтересам дитини.

Рішення про визначення місця проживання дитини повинно прийматися першочергово із урахуванням інтересів самої дитини.

Так, статтею 21 Конституції Українипроголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі.

У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка.

Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України.

За ч. ч. 1, 4 ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України).

Згідно з положеннями ст. 160 ч.1 та ст. 161 ч.1, ч.2 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Встановлено, що малолітні діти сторін з народження та по теперішній час постійно проживають за адресою їх реєстрації - АДРЕСА_5 , разом з батьком дітей ОСОБА_2 , який також зареєстрований за вказаною адресою.

Діти відвідують школу та дитячий садок, які знаходяться неподалік від їх місця проживання.

Після того, як батьки дітей припинили шлюбні відносини та почали проживати окремо, діти залишилися проживати з батьком.

Таким чином, у дітей склався певний звичний уклад життя під піклуванням батька.

Мати дітей ОСОБА_12 проживає за іншою адресою у квартирі свого чоловіка - ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_6 .

Мати та батько дітей зареєстровані за однією адресою, де проживають та зареєстровані діти з батьком: АДРЕСА_5 .

У своїй зустрічній позовній заяві ОСОБА_12 просила суд визначити місце проживання дітей разом з нею також за цією ж адресою: АДРЕСА_3 201 (т.1 а.с.53-57).

Під час розгляду справи в апеляційному суді сторони пояснювали, що батько дітей ОСОБА_2 на даний час не перешкоджає спілкуванню матері ОСОБА_17 з дітьми, мати зустрічається з дітьми у будні дні та у вихідні дні без будь-яких обмежень з боку батька дітей, діти залишаються з матірю, за домовленістю із батьком, і на декілька днів.

Таким чином, судом першої інстанції вірно враховано ставлення батька до дітей, який належним чином виконує свої батьківські обов`язки, наявність облаштованого житлового приміщення для дітей, позитивну характеристику батька, його участь у вихованні і навчанні дітей, наявність заробітку, що дозволяє забезпечувати дітей, а також судом враховано звичний уклад життя дітей, який склався з дня їх народження та, враховуючи найкращі інтереси дітей, обгрунтовано визначено місце проживання дітей разом із батьком.

При цьому слід зазначити, що це не є розлученням дітей з матір`ю, яка не позбавлена права спілкування з дітьми, а також участі у їх вихованні та забезпеченні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дітей щодо встановлення часу спілкування з дітьми.

За таких обставин, враховуючи найкращі інтереси дітей, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_2 та відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_18 .

Доводи апеляційної скарги щодо не доведеності позовних вимог ОСОБА_2 є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав проживання неповнолітніх дітей саме з матірю є необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 370, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді