Справа № 466/7825/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/811/2173/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Шеремети Н.О., Мельничук О.Я.,

розглянувши у м. Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 травня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , з участю третьої особи ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності правочину, -

в с т а н о в и в:

В вересні 2016 року ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , з участю третьої особи ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності правочину, в якому просило застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери» грошову суму в розмірі 146452,74 гривень в порядку реституції, стягнути з відповідачів усі судові витрати.

В подальшому, позивач ТзОВ «Підприємство «Роман-Цінні Папери», уточнив позовні вимоги та просив застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери» грошову суму в розмірі 146452,74грн., інфляційні втрати в розмірі 166681,21 грн., 3 % річних в розмірі 17406,00 грн., що в сумі дорівнює 184087,21 гривень, стягнути з відповідачів усі судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_2 був укладений Договір комісії на продаж цінних паперів №111201-01 від 02 грудня 2011року, за умовами якого ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери», як Комісіонер, зобов`язувалось за рахунок та в інтересах ОСОБА_2 , як Комітента, здійснити посередницькі послуги з продажу цінних паперів, а саме: 697394 штук простих іменних акцій ВАТ «Бродирембуд» загальною вартістю 146452, 74 грн.. На виконання вказаного договору між ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів №Б-111202-02 від 02.12.2011 року, за яким ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери», як Продавець, за рахунок та в інтересах ОСОБА_2 зобов`язувалось передати у власність ОСОБА_3 , як Покупця, цінні папери, а саме: 697394 штук простих іменних акцій ВАТ «Бродирембуд» загальною вартістю 146452,74 грн.. Вищенаведені Договори були виконані в повному обсязі. Згідно рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 06 вересня 2012 року у справі №1328/1609/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» про визнання договорів недійсними - «визнано недійсним Договір комісії на продаж цінних паперів №Б-111202-01 від 02 грудня 2011року, укладений між ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_2 та визнано недійсним Договір купівлі-продажу акцій ВАТ «Бродирембуд», укладений між ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_3 02 грудня 2011року у зв`язку із ненаданням згоди на укладення правочинів іншим з подружжя, а саме ОСОБА_1 . Вказане рішення залишене без змін апеляційною та касаційною інстанцією. При цьому, питання про застосування наслідків недійсності правочину не порушувалось, у зв`язку з цим виникла необхідність застосувати наслідки недійсності Договору комісії на продаж цінних паперів №Б-111202-01 від 02 грудня 2011 року, укладений між ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_2 , як первісного договору, на виконання якого було укладено Договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-111202-02 від 02.12.2011 року.

Крім того, зазначив, що відповідачами прострочено виконання грошового зобов`язання щодо повернення Товариству грошових коштів, сплачених ним за недійсним правочином, у Товариства виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних на підставі статті 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 травня 2019 року позовТовариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , з участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності правочину - задоволено.

Застосовано наслідки недійсності правочину та стягнуто, солідарно, з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , Шевченківський районний суд м. Львова, ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери» (, р/р № НОМЕР_3 у ПАТ «ВіЕс БАНК», м. Львів, МФО 325213, місцезнаходження: 79035, м. Львів, вул. Пасічна, 135) грошову суму в розмірі 146 452,74 грн., інфляційні втрати в розмірі 166681,21 грн., 3 % річних в розмірі 17406,00 грн., а всього - 184 087,21 грн. (сто вісімдесят чотири тисячі вісімдесят сім гривень двадцять одну коп.).

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери» (, р/р № НОМЕР_3 у ПАТ «ВіЕс БАНК», м. Львів, МФО 325213, місцезнаходження: 79035, м. Львів, вул. Пасічна, 135) судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 4958,10 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят вісім гривень десять кой.) та витрати за надання юридичних послуг в розмірі 30000,00 (тридцять тисяч) гривень, а всього - 34 958 грн. 10 коп., у рівних частинах з кожного (по 17 479 грн.05 коп.).

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що із вказаним судовим рішенням не погоджується, вважає його таким, що винесене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне. Як вбачається із доводів позовної заяви, позивач просить застосувати наслідки недійсного правочину, а саме договору комісії на продаж цінних паперів № Б-111202-01 від 02 грудня 2011 року, відповідно до якого ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» сплачено ОСОБА_2 146 452,74 грн. на підставі видаткового касового ордеру №466 від 02.12.2011 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06.09.2012 року вказаний договір визнано недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06.12.2012 року вищезазначене рішення Шевченківського суду залишено без змін. Зазначає, що вимоги до неї є безпідставними, оскільки вона не була стороною недійсного договору та жодних коштів від позивача не отримувала, відповідно і підстави стягувати з неї будь-які кошти відсутні. Вимога про застосування наслідків недійсного правочину може бути пред`явлена виключно стороні цього правочину.

Оскаржуване судове рішення не містить жодного покликання та обґрунтування, чому суд дійшов висновку про солідарне стягнення грошових коштів з відповідачів.

Вважає, що судом вірно встановлено, що між ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_2 був укладений Договір комісії на продаж цінних паперів №111201-01 від 02 грудня 2011 року, за умовами якого ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери», як Комісіонер, зобов`язувалось за рахунок та в інтересах ОСОБА_2 , як Комітента, здійснити посередницькі послуги з продажу цінних паперів, а саме: 697 394 штук простих іменних акцій ВАТ «Бродирембуд» загальною вартістю 146452, 74 грн..

Також вважає, що суд правильно зазначив, що на виконання вказаного договору між ТзОВ «Підприємство «Росан-Цігші Папери» та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів №Б-111202-02 від 02.12.2011 року, за яким ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери», як Продавець, за рахунок та в інтересах ОСОБА_2 зобов`язувалось передати у власність ОСОБА_3 , як Покупця, цінні папери, а саме: 697394 штук простих іменних акцій ВАТ «Бродирембуд» загальною вартістю 146452,74 грн.. Суд першої інстанції вірно вказав, що ОСОБА_2 . » результаті виконання умов Договору комісії на продаж цінних паперів №111201-01 від 02 грудня 2011 року та Договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-111202-02 від 02.12.2011 року, за продані цінні папери отримав грошову суму в розмірі 146452,74 грн. Факт отримання вказаної грошової суми ОСОБА_2 підтверджується Видатковим касовим ордером від 02.12.2011 року.

В оскаржуваному рішенні вірно зазначено, що за рішенням Шевченківською районного суду міста Львова від 06 вересня 2012року у справі №1328/1609/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» про визнання договорів недійсними - «визнано недійсним Договір комісії на продаж цінних паперів №Б-111202-01 від 02 грудня 2011 року, укладений між ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_2 та визнано недійсним Договір купівлі-продажу акцій ВАТ «Бродирембуд», укладений між ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_3 02 грудня 2011 року у зв`язку із ненаданням згоди на укладення правочинів іншим з подружжя, а саме ОСОБА_1 . Вказане рішення залишене без змій апеляційною та касаційною інстанцією, та набрало законної сили 06.12.2012 року.

Зазначає, що всі вищенаведені обставини відповідають дійсності та нею не оспорюються.

Разом з тим, вона не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо строку позовної давності. Зазначає, що до правовідносин пов`язаних із застосуванням реституції (застосуванням наслідків недійсності правочину), встановлена загальна позовна давність тривалістю три роки. Договір комісії, що був укладений між позивачем та ОСОБА_2 визнано недійсним, рішення суду з даного приводу вступило в законну силі 06.12.2012 року.

Вважає, що строк позовної давності щодо заявлених вимог про застосування наслідків недійсного правочину, розпочав відлік із 06.12.2012 року та закінчився 06.12.2015 року. Натомість, як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду лише у вересні 2016 року, тобто із пропуском строку позовної давності більше ніж на 10 місяців. Про вказані обставини вона зазначала у письмовій заяві, яка була подана до суду першої інстанції. Окрім цього, звертає увагу на необґрунтований розмір судових витрат.

Просить оскаржуване рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20.05.2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , з участю третьої особи ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності правочину - скасувати, постановивши нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

26 вересня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери» подали до суду відзив на апеляційну скаргу. Просили суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20.05.2019 року без змін.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У ч. 2 ст.247 ЦПК України зазначено, що якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери» звернулось з позовною заявою в межах строку позовної давності (25.07.2014 року - 26.07.2017 року, а саме 06.09.2016 року, а відтак відмовили у застосуванні строків позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Статтею 1012 ЦК України, визначено, що договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Комітент може бути зобов`язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його Ціну.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, між ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_2 був укладений Договір комісії на продаж цінних паперів №111201-01 від 02 грудня 2011року, за умовами якого ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери», як Комісіонер, зобов`язувалось за рахунок та в інтересах ОСОБА_2 , як Комітента, здійснити посередницькі послуги з продажу цінних паперів, а саме: 697 394 штук простих іменних акцій ВАТ «Бродирембуд» загальною вартістю 146452, 74 грн. (т.1 а.с.8).

На виконання вказаного договору між ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів №5-111202-02 від 02.12.2011 року, за яким ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери», як Продавець, за рахунок та в інтересах ОСОБА_2 зобов`язувалось передати у власність ОСОБА_3 , як Покупця, цінні папери, а саме: 697394 штук простих іменних акцій ВАТ «Бродирембуд» загальною вартістю 146452,74 грн. (т.1 а.с.10).

Вищенаведені Договори були виконані в повному обсязі та сторони одна до одної претензій не мали, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт від 02.12.2011 року до Договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-111202-01 від 02.12.2011 року (т.1 а.с.9) та Актом прийому-передачі виконаних робіт від 02.12.2011 року до Договору комісії на продаж цінних паперів №Б-111202-02 від 02.12.2011 року (т.1 а.с.11).

Відповідач ОСОБА_2 , в результаті виконання умов Договору комісії на продаж цінних паперів №111201-01 від 02 грудня 2011 року та Договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-111202-02 від 02.12.2011 року, за продані цінні папери отримав грошову суму в розмірі 146452,74 грн. Факт отримання вказаної грошової суми ОСОБА_2 підтверджується Видатковим касовим ордером від 02.12.201 Іроку (т.1 а.с.12).

Як вбачається із рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 06 вересня 2012 року у справі №1328/1609/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» про визнання договорів недійсними - «визнано недійсним Договір комісії на продаж цінних паперів №Б-111202-01 від 02 грудня 2011року, укладений між ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_2 та визнано недійсним Договір купівлі-продажу акцій ВАТ «Бродирембуд», укладений між ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_3 02 грудня 2011 року у зв`язку із ненаданням згоди на укладення правочинів іншим з подружжя, а саме ОСОБА_1 (т.1 а.с.13-14). Вказане рішення залишене без змін апеляційною та касаційною інстанцією, та набрало законної сили 06.12.2012 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Крім того, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 6 листопада 2009 року: «За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину». Згідно із п. 10 Постанови реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Виходячи з викладеного, встановивши, що після укладення договору комісії обидві сторони вчинили дії на його виконання, кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, тобто повинна бути застосовна двостороння реституція.

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог про солідарне стягнення грошових коштів із ОСОБА_1 , оскільки остання не була стороною недійсного правочину.

Більше того, як вбачається із рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 06 вересня 2012 року у справі №1328/1609/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» про визнання договорів недійсними - «визнано недійсним Договір комісії на продаж цінних паперів №Б-111202-01 від 02 грудня 2011року, укладений між ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» та ОСОБА_2 у зв`язку із ненаданням згоди на укладення правочинів іншим з подружжя, а саме ОСОБА_1 , а відтак такий був укладений не в інтересах сім`ї, а тому не створює обов`язки для другого із подружжя.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, 24.01.2018 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності (т.1 а.с.168).

Вирішуючи питання щодо застосування позовної давності, колегія приймає до уваги положення ст. 256 ЦК України, якою передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Дослідивши представлені у справі докази у їх сукупності, встановивши, що Договір комісії, що був укладений між позивачем та ОСОБА_2 визнано недійсним, рішення суду з даного приводу вступило в законну силу 06.12.2012 року, а ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» було учасником цього спору, їх представник брав участь у судових засіданнях, а тому позивачу було достеменно відомо про прийняття цього рішення, колегія суддів дійшла висновку, що ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні Папери» пред`явило позов з порушенням трирічного строку позовної давності, оскільки такий розпочав відлік із 06.12.2012 року та закінчився 06.12.2015 року. Натомість, як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду лише у вересні 2016 року, тобто із пропуском строку позовної давності більше ніж на 10 місяців.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2.ч.1 ст.374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 20 травня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Росан-Цінні Папери» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , з участю третьої особи ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності правочину - відмовити у зв`язку із спливом строку позовної давності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26.11.2019 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: О.Я.Мельничук

Н.О. Шеремета