Уманський міськрайонний суд Черкаської області

Справа №705/5299/19
2/705/2490/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області,

у складі: головуючого судді Коваля А.Б.

при секретарі Безвенюк Н.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась о суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, вказавши, що вона постійно проживала з своїм чоловіком та дочкою в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . 25.08.1998 року їхньою сім`єю була приватизована вищезазначена квартира, згідно свідоцтва про право власності на житло за трьома особами ОСОБА_3 (чоловік), ОСОБА_1 (дружина) та ОСОБА_4 (дочка).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , про що було зроблено відповідний запис № 867 в книзі реєстрації актів про смерть від 1998 року та видано свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_1 від 29.11.1998 року. На момент смерті спадкодавця в вищезазначеній квартирі проживали та були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ( мати ОСОБА_3 ). В зазначений чинним законодавством термін нею та дочкою були подані заяви про прийняття спадщини, в результаті чого їм було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВА № 682841, яким 1/3 частину квартири, яка належала покійному, було поділено між трьома спадкоємцями по 1/9 частини квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ОСОБА_6 заяву не подавала , проте згідно чинного на той момент закону, фактично прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована за місцем проживання покійного сина та являлась спадкоємцем першої черги спадкування.

Після смерті сина, ОСОБА_6 виїхала з вищезазначеної квартири, переїхавши проживати за іншою адресою, фактично залишивши їй (невістці) та її дочці ( її онуці) квартиру в повне їхнє розпорядження. Своїм правом оформити право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_2 , вона не скористалась ( підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та довідкою про коротку технічну характеристику), а тому на даний момент 1/9 частина квартири досі рахується за ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, про що було складено актовий запис № 382 від 20.06.2006 року, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Після її смерті жодна особа спадщину не прийняла, спадкова справа після її смерті заведена не була, а тому частка в зазначеному об`єкті нерухомості на даний час залишилася за ОСОБА_3 . На сьогоднішній день вона продовжує проживати в цій квартирі, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років. Постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою, здійснює поточні та капітальні ремонти.

Частина вищевказаної квартири була фактично прийнятою спадщиною і належала колишній померлій ОСОБА_6 , проте вона не отримувала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом та право власності за нею на дану частку нерухомого майна не було зареєстровано, а тому на сьогодні склалась така ситуація, за якої порушене її право, оскільки частка належного їй майна рахується за покійною особою і через нотаріуса оформити право власності на дане майно неможливо, тому єдиним способом захисту порушеного її права є звернення до суду.

Тому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/9 частину квартири АДРЕСА_2 .

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, письмово подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, за наявності підстав просить винести рішення у підготовчому судовому засіданні.

В підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, письмово подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та просить їх задоволити.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Уманської міської ради Черкаської області 29.11.1998 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ( а.с. 9).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції міста Києва 29.04.2015 року, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ( а.с. 10).

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.09.2019 року інформація відносно ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Спадковому реєстрі відсутня. ( а.с. 11).

Згідно свідоцтва на право власності на житло квартира за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( а.с. 12).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.06.1999 року спадкоємцями майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є в рівних долях кожна дружина ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_3 , неповнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає там же, мати ОСОБА_6 , яка проживає в АДРЕСА_4 . ( а.с. 13).

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном та відкрито володіє ним більше десяти років, постійно сплачує комунальні послуги, здійснює поточні та капітальні ремонти, суд вважає, що її позовні вимоги про визнання права власності на нерухоме майно в зв`язку з набувальною давністю, підлягають задоволенню.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 16, 344 ЦК України, ст.ст. 11, 12, 13, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , право власності за набувальною давністю на 1/9 частину квартири АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. Б. Коваль