Справа № 137/93/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" лютого 2019 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голоти О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її баба ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 1,28 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Пеньківської сільської ради, а також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що спадкоємцем за законом першої черги був її син, батько позивача - ОСОБА_5, який прийняв спадщину але не встиг оформити так як ІНФОРМАЦІЯ_4 р. помер. Після смерті ОСОБА_5 позивач є єдиною спадкоємицею за законом і прийняла спадщину. За позивачем визнано право на земельну частку (пай) площею 1,28 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Позивач звернулася до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю для того підстав і рекомендовано звернутися до суду за захистом її права на спадщину. В зв'язку з викладеним просить визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити.

Представник відповідача Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з'явився. Надали суду листа, відповідно до якого просять розгляд справи проводити у відсутність представника сільської ради, а рішення прийняти на розсуд суду.

Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши письмові заяви сторін та матеріали справи, суд вважає що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Так, із свідоцтва про народження (а.с. 8) судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 9) встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. Згідно свідоцтва про народження (а.с. 10) вбачається, що батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначено ОСОБА_5. Свідоцтвом про шлюб (а.с. 11) пояснюється зміна прізвища позивача із «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2». Листом Літинської районної державної нотаріальної контори за № 1838/02-17 від 26.10.2018 р. (а.с. 12) ОСОБА_2, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_5 Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 01.11.2016 р. (а.с. 13) встановлено факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. є рідним сином ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р. Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р. Також вказаним рішенням визнано право на земельну частку (пай) площею 1,28 га в умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області. Відповідно до довідки Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 1895 від 25.09.2018 р. (а.с. 20) житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4, 1917 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р. Згідно довідки Пеньківської сілської ради Літинського району Вінницької області за № 1896 від 25.09.2018 р. (а.с. 21), ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р., була зареєстрована та проживала на десь своєї смерті за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до довідки Літинської ЦРЛ за № 17 (а.с. 22) ОСОБА_2, 1969 року народження, знаходилась на лікуванні в поліклінічному відділенні з 25.06.2007 р. по 10.07.2007 р. з приводу гострого трахеобронхіту. Із копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 (а.с.26-30) встановлено, що відсутні відомості про наявність правовстановлюючих документів. Згідно довідки Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 63 від 17.01.2019 р. (а.с. 31) встановлено, що земельна ділянка, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 виділена в користування для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства, вищевказана земельна ділянка не приватизовувалась та державний акт не видавався.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. та прийняв спадщину після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року в нотаріальному порядку позивач ОСОБА_2 не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок з по господарськими спорудами, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 оскільки судом встановлено, що вона є спадкоємицею за законом і має право на оформлення спадщини.

На підставі ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 200, 206, 247, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 120,125 ЗК України Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 оку народження право приватної власності на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 позначений на плані літ. «А», загальною площею 42,6 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м., веранда літера «а», ганок, огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.