Справа № 565/1374/19
Провадження № 2/565/489/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Бірюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулося Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.12,2013 року у сумі 84575,09 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 1921,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 19.12.2013 року на підставі кредитного договору №0014 видано кредит у сумі 23878,42 грн. 19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Зазначена обставина підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Публічне акціонерне товариство «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал». Відповідач ОСОБА_1 не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 23.07.2019 року складає 84575,09 грн., з яких: 8098,58 грн. заборгованість за кредитом; 12004,02 грн. заборгованість за процентами; 64205,84 грн. штрафні санкції.

Від відповідача по справі до суду надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості в якому ОСОБА_1 просить суд врахувати вказані доводи з метою повного, правильного та об`єктивного вирішення даного спору та відмовити позивачу повністю в задоволенні вимог за безпідставністю та необґрунтованістю або через пропуск строку позовної давності. З заявленими позовними вимогами відповідач не погоджується з таких міркувань. Так, позивач приховав від суду відомості про те, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. перебуває виконавче провадження № 58730157 з примусового виконання виконавчого напису № 5220 від 05.03.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором №0014 від 19.12.2013 року на загальну суму 23180,12 грн., нарахованої за період з 27 лютого 2018 року до 27 лютого 2019 року. Наразі Кузнецовським міським судом Рівненської області винесено рішення від 07.08.2019 року в справі № 565/1141/19 про визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Проте рішення суду ще не набрало законної сили, тому виконавче провадження ще не закрито. В межах даного провадження із заробітної плати ОСОБА_1 та пенсії було стягнуто в користь позивача кошти на загальну суму 12658,41 грн. Відтак, оскільки позивач скористався правом на стягнення з нього боргу в позасудовому порядку, то повторно звернутися з тими самими вимогами він не може.

Серед іншого необґрунтованим є нарахування заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8098,58 грн., оскільки згідно з ч. 2 Пропозиції ліміт овердрафту було встановлено лише в розмірі 8000,00 грн. При тому, що фактично по кредиту ОСОБА_1 сплатив 50966,00 грн.

Окрім того, позивач не надав суду виписку з операційної системи банку по кредитних рахунках, що відкриті для обслуговування кредиту, як регістрового банківського документу. Надана банком виписка, по формі та змісту є довідкою, а не випискою. Така довідка надрукована працівником банку власноруч, а не видрукувана з системи банку. Тому відповідач вважає її сумнівною, оскільки вона не відображає рух коштів по рахунках, зокрема видачу кредиту (суму та дату видачі), його погашення, нарахування платежів та їх погашення, нарахування штрафних санкцій, не відображає вхідний та вихідний залишки боргу по кредиту тощо. Тобто позивачем не надано належного доказу на підтвердження заборгованості по тілу кредиту та по відсотках, тобто позовні вимоги не обґрунтовані.

Також, просив застосувати позовну давність до позовних вимог позивача повністю, яка закінчилась 18.12.2015 року.

Позивач АТ «ПУМБ», будучи належним чином повідомлений про день, час та місце проведення розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, проте від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази судом встановлено наступне.

На підтвердження укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Ренесанс капітал», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_1 від 19.12.2013 року подані не засвідчені копії Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) від 18.12.2013 року та Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, підписані від імені ОСОБА_1 18.12.2013 року.

Відповідно до ч.1-2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Таким чином, процесуальним законодавством встановлено вимоги, за умови дотримання яких докази є допустимими, при цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ч.1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Зважаючи на те, що копії Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) від 18.12.2013 року та Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, підписаних від імені ОСОБА_1 18.12.2013 року не завірені належним чином, суд на підставі ч.1 ст. 78 ЦПК України, не бере їх до уваги, як такі, що подані з порушенням вимог ч.2 ст. 95 ЦПК України.

До того ж, в обставинах викладених у позовній заяві, позивач стверджує про видачу кредиту ОСОБА_1 у сумі 23 878,42 грн. на підставі кредитного договору № 0014 від 19.12.2013 року. Проте до суду не подано такого договору або будь-якого іншого документу від 19.12.2013 року, що підтверджували б укладення договору з ОСОБА_1 .

Крім того, на підтвердження обставин нарахування простроченої заборгованості за кредитом у сумі 8 098,58 грн., простроченої заборгованості за процентами у сумі 12 004,02 грн, строкової заборгованості за процентами у сумі 266,65 грн та неустойки у сумі 64 205,84 грн по суду подана виписка з рахунка ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

З аналізу виписки поданої позивачем вбачається, що у ній відсутні відомості, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи, зокрема, про період нарахування платежів, їх погашення, дати їх виникнення та сум коштів з яких вони складаються. Виписка підписана від імені представника позивача та не засвідчена печаткою позивача. Отже, досліджена виписка з рахунку ОСОБА_1 не є регістром аналітичного обліку, не вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та не містить підтвердження виконаних за день операцій, суперечить вимогам п. 62 вказаного Положення, а тому не є допустимим та достовірним доказом.

Інших доказів на підтвердження укладення кредитного договору з позивачем, видачі кредиту позивачу та виникнення заборгованості за кредитним договором позивачем до суду не подано.

Суд двічі звертався до позивача витребовуючи документи на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві. Зокрема, суд направляв листи від 03.10.2019 року та від 17.10.2019 року, які позивач отримав відповідно 07.10.2019 року та 21.10.2019 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Проте, будь-якої відповіді від позивача до суду не надійшло.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи із наведеного, доводи позивача про те, що ОСОБА_1 укладав кредитний договір, отримав кредит та у нього виникла заборгованість за кредитним договором, наданими доказами не підтвердилось.

Згідно із п. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Звертаючись до суду з позовом кожна особа має вчиняти кожну дію виважено та розсудливо, оцінюючи власні правові перспективи, виходячи з реалізації таких принципів цивільного судочинства як диспозитивності та змагальності цивільного процесу, надавши суду усі необхідні та достатні докази на обґрунтування власної правової позиції.

Враховуючи, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, суд дійшов висновку, що доводи позивача викладені у позовній заяві не підтверджені доказами, а тому є підстави для відмови у задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ» за недоведеністю.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову АТ «ПУМБ» суд не вбачає підстав для застосування позовної давності, на якій наполягав відповідач.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 81, 89, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити повністю в задоволенні позову Акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.12.2013 року.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», м. Київ, вул. Андріївська, будинок №4, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14282829.

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .

Головуючий суддя І.Ю. Зейкан