П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 758/13173/17

Номер провадження № 22-ц/824/596/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Андрієнко А.М., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Ларіонової Н.М., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 аліменти на утримання непрацездатної матерії ОСОБА_3 у розмірі по 1 500 грн. з кожного щомісячно та довічно.

Позовну заяву обґрунтовано тим, вік позивача ОСОБА_3 складає сімдесят шість років, з серпня 1991 року вона є пенсіонером, а тому її єдиним доходом є пенсія, яка складає 1 542 грн. 74 коп. Вказаний дохід не забезпечує позивача необхідним мінімум для проживання, оскільки його більшу частину остання змушена сплачувати за комунальні послуги.

Серед близьких родичів позивач має лише трьох дорослих дітей: ОСОБА_6, 1972 року народження, ОСОБА_5 1965 року народження, ОСОБА_4, 1978 року народження.

Фактично позивач проживає та перебуває на утриманні ОСОБА_6, який є єдиним годувальником сім'ї, що складається з дружини і трьох неповнолітніх дітей. Враховуючи хронічні хвороби, позивач змушена щомісяця витрачати значні суми кошті на лікування.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 02 липня 2018 року (том І а.с. 230 - 233) відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 направив апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 липня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скаржник зазначає, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 самоусунулись від обов'язку піклуватись про непрацездатну матір, і весь тягар її утримання поклали на ОСОБА_6

Суд, співставляючи пенсію скаржника у розмірі 1 849 грн. 50 коп. з прожитковим мінімумом для особи, яка втратила працездатність, у розмірі 1 435 грн., занадто формально підійшов до вирішення даної справи.

ОСОБА_3 є дитиною війни, інвалідом ІІІ групи та має ряд хронічних захворювань, що вимагають додаткових витрат на лікування. Таким чином, позивач потребує матеріальної допомоги зі сторони своїх дітей.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

11 січня 2019 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_7 на апеляційну скаргу, з відповідним підтвердженням направлення іншим учасникам справи, з якого зокрема вбачається наступне.

Відповідач зазначає, що сам факт непрацездатності батьків не породжує у дітей обов'язку їх утримувати, оскільки має супроводжуватись потребою в сторонній матеріальній допомозі, яка визначається відносно прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсія скаржника становить 1 849 грн. 50 коп., а, отже, її розмір перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Остання не підтвердила належними і допустимими доказами розмір витрат на лікування, необхідність проведення оперативного втручання та його вартість. Крім того, діагнози та рекомендації щодо лікування скаржника не підтверджені лікарськими висновками.

Крім того, ОСОБА_3 є учасницею соціального проекту «Здоров'я киян», а тому має право на отримання безоплатного ендопротезу колінного суглобу. Також, скаржник має пільгу «Діти війни», і відповідно право на сплату 25 % за житлово-комунальні послуги, а ОСОБА_6 - «Багатодітна сім'я», що включає сплату 50 % за житлово-комунальні послуги, ОСОБА_6 та його дружина є працевлаштованими.

Відповідач, у свою чергу, з 2010 року не працює, має сина інваліда ІІ групи, 1996 року народження. Сім'ю забезпечує лише її чоловік, середньомісячний дохід якого складає 8 000 грн.

На думку відповідача, скаржник не має ні правових, ні моральних підстав для отримання аліментів, враховуючи, що остання не надавала материнської турботи і піклування.

11 січня 2019 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_5 на апеляційну скаргу, з відповідним підтвердженням направлення іншим учасникам справи, який містить позицію аналогічну вищезазначеному.

Відповідач зазначає, що має двох дочок, одна з яких 2002 року народження і відповідно проживає разом з батьками. Відповідач є єдиним годувальником у сім`ї, отримує щомісяця в середньому 13 000 грн. Враховуючи, що молодша донька навчається в одинадцятому класі, останній змушений щомісяця відкладати кошти для її вступу до вищого навчального закладу.

Крім того, відповідач не має пільг стовно сплати житлово-комунальних послуг.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та їх представник - адвокат Джунь Л. І. заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення у зв'язку з необґрунтованістю.

Третя особа ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи позивача, відповідачів, представника відповідачів та третьої особи, з'ясувавши обставини справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є матір'ю відповідачів: ОСОБА_7 та ОСОБА_5, а також третьої особи ОСОБА_6

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, - пенсіонер (т. а.с. 5) та отримує пенсію за віком, яка станом на квітень 2018 року становила 1 849 грн. 50 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розмір пенсії позивача перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратила працездатність, станом на грудень 2018 року, останньою не доведено необхідність проведення оперативного втручання та не надано розрахунків.

Показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 визнані судом такими, що не мають правового значення для вирішення спору.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Частиною 1 статті 202 СК України встановлено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Відповідно до приписів ст. 26 вищезазначеного закону пенсійний вік складає 60 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялись від виконання своїх батьківських обов'язків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є пенсіонером за віком та матір'ю трьох дітей.

Разом з тим, відповідачами в ході розгляду справи не надано жодних фактичних доказів на підтвердження ухилення скаржника від виконання батьківських обов'язків, а тому посилання суду першої інстанції на ст. 204 СК України є безпідставними.

Так, розмір пенсії скаржника перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Однак, колегія суддів дійшла висновку, що позивач, з огляду на вік, стан здоров'я та необхідність в постійному медичному лікуванні, потребує матеріального забезпечення з боку дітей: ОСОБА_7 ОСОБА_5 у розмірі 700 грн. щомісячно.

Що стосується посилання представника відповідачів на відповідь Департаменту охорони здоров'я від 14 січня 2019 року щодо безкоштовного забезпечення ендопротезами зареєстрованих мешканців міста Києва, суд не бере до уваги такі посилання, оскільки даний доказ не стосується предмету спору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 липня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь непрацездатної матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на її утримання, в розмірі 700 (сімсот) грн., щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2017 року та довічно.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь непрацездатної матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на її утримання, в розмірі 700 (сімсот) грн., щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2017 року та довічно.

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: А.М. Андрієнко

О. В.Шахова