Житомирський апеляційний суд
Справа №279/156/19 Головуючий у 1-й інст. Коренюк В. П.
Категорія 49 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Миніч Т.І.,

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.,

секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Коренюка В.П. у м.Коростені

у цивільній справі №279/156/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, -

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_1 , який зареєстровано Міським відділом актів цивільного стану Коростенського МРУЮ Житомирської області, актовий запис №165 від 22.06.2018 року; малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити із нею; стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи із дня подачі заяви до суду; стягувати із відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн, починаючи із дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною 3-х років;; після розлучення залишити за нею прізвище « ОСОБА_4 » та стягнути судові витрати.

В обґрунтування вимог зазначала, що із 22 червня 2018 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 165. Сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. В добровільному порядку відповідач допомоги не надає. Шлюб виявися невдалим, спільне життя не склалося і збереження сім`ї стало неможливими. Вона не працює, оскільки здійснює догляд за донькою до досягнення нею трирічного віку, а тому власного доходу не має. Відповідач працює, але не має постійного місця роботи, його дохід нерегулярний та мінливий. А тому він має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини. Виходячи із наведеного, просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 червня 2019 року позов задоволено. Вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м.Коростеня Житомирської області та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем смт.Партизани Генічеського району Херсонської області, громадянами України, укладений ними 22 червня 2018 року, який зареєстрований Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 165. Малолітню дитину сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати разом з матір`ю ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу позивача іменувати за прізвищем ОСОБА_4 . Вирішено стягувати із ОСОБА_1 , 13 лютого аліменти на користь і на утримання ОСОБА_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 10 січня 2019 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вирішено стягувати із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 10 січня 2019 року і до повноліття дитини. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації. Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, змінити його в частині стягнення аліментів на утримання дочки та дружини, встановивши розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн щомісячно, а на утримання позивачки в розмірі 600 грн. В решті судове рішення просить залишити без змін. Посилається на те що не працює та не має доходу, а відтак визначений судом розмір аліментів є завищеним.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 22 червня 2018 року ОСОБА_2 уклала шлюб із ОСОБА_1 , який зареєстрований Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 165.

Сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом з нею (а.с. 28-29).

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 червня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 28-29).

Оскільки позивачка здійснює догляд за спільною із відповідачем донькою та не має власного доходу для задоволення своїх потреб, тому звернулася до суду із відповідним позовом для захисту своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Також суд дійшов висновку, що позивачка правомірно пред`явила позов з вимогою про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, виходячи із положень ст.84 СК України.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи із положень ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дочки, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд.

Суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частинами 1,2 ст. 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів на утримання спільної із позивачкою дитини, суд першої інстанції правильно застосував наведені вище положення СК України, та дійшов обгрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Проте, визначаючи розмір аліментів суд не врахував, що відповідач не працює, хоча і не має обмежень до працевлаштування.

За таких обставин суд вважає можливим зменшити визначений судом першої інстанції розмір аліментів на дитину до 2000 грн.

Крім того, щодо стягнення аліментів на утримання позивачки колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини першої статті 80 СК Украйни аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини четвертої статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки останній має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці в силу свого працездатного віку та стану здоров`я.

Проте, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції не звернув уваги на те. що відповідач не працює, а тому вважає можливим зменшити розмір визначених судом першої інстанції аліментів на дружину до 600 грн., змінити рішення суду першої інстанції в цій частині.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено із неповним з`ясуванням всіх обставин справи, а тому підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 червня 2019 року змінити в частині визначення розміру стягуваних аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання, зменшивши їх розмір із 1000 грн до 600 грн. щомісяця. Зменшити розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із 3000 грн до 2000 грн. щомісяця.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді