КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року

м. Київ

справа №755/7251/19

провадження №22-ц/824/15360/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.,

суддів - Стрижеуса А.М., Махлай Л.Д.

за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 липня 2019 року у складі судді Винниченко Л.М.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якої ОСОБА_6 повинна сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення останнім повноліття.

У подальшому розмір аліментів, який підлягав стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_7 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року збільшено до 1 200 грн. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року розмір аліментів було збільшено з 1 200 грн до 1 800 грн до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Вказувала, що за її дорученням мати позивача ОСОБА_4 уклала договір №05/07/2014 від 31 серпня 2018 року про навчання ОСОБА_7 в школі ОКСФОРД ПРАЙМ АКАДЕМІ ЛІМІТЕД. На виконання умов договору, було проведено оплату за навчання у розмірі 100 дол. США (2 832 грн) за вересень 2018 року, згідно з курсом НБУ на час оплати 04.10.2018 року 1 дол. США становив 28,32 грн; за жовтень та листопад 2018 року - 200 дол. США (5 622 грн) згідно з курсом НБУ на час оплати 01.11.2018 року 1 дол. США становив 28, 11 грн; за грудень 2018 року та січень 2019 року - 200 дол. США (5 624 грн) згідно з курсом НБУ на час оплати 05.12.2018 року 1 дол. США становив 28, 12 грн; за лютий та березень 2019 року - 200 дол. США (5 540 грн) згідно з курсом НБУ на час оплати 08.01.2019 року 1 дол. США становив 27, 70 грн; за квітень та травень 2019 року - 200 дол. США (5 396 грн) згідно з курсом НБУ на час оплати 27.03.2019 року 1 дол. США становив 26, 98 грн.

Загалом за навчання дитини було сплачено 900 дол. США, у зв`язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача 450 дол. США, що станом на 06 травня 2019 року відповідно до курсу НБУ становить 11 916 грн, оскільки відповідач ОСОБА_2 відмовляється брати участь у додаткових витратах на дитину у добровільному порядку.

Стверджувала, що в період з 01 вересня 2017 року по 29 червня 2018 року ОСОБА_7 відвідував секцію кіокушинкай карате в ГО «Київський спортивний клуб бойових мистецтв», щомісячний благодійний внесок за яку становив 600 грн. За весь період відвідування секції позивачкою було сплачено 6 000 грн, а тому просила суд стягнути з відповідача відповідно 3 000 грн.

Зазначала, що у період з 24 січня 2018 року по 04 лютого 2018 року ОСОБА_7 відвідав разом з батьками позивача Єгипет. Сума путівки на дитину становила 10 089,50 грн, внаслідок чого сума, яка, на думку позивача, підлягає стягненню з відповідача, становить половину від суми путівки - 5 044,75 грн. Окрім того, 30 січня 2019 року позивачем було придбано тур до Єгипту вартістю на одну людину - 7 841,50 грн. Уважала, що з відповідача необхідно стягнути 3 920,75 грн.

Також просила суд стягнути з відповідача 6 471,50 грн - половину від вартості придбаного велосипеду, що підтверджувала накладною №346 від 11 серпня 2018 року, та дитячого одягу і взуття згідно з накладною №405 від 17 жовтня 2017 року.

Витрати на професійну правничу допомогу були визначені у сумі 10 000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 18 жовтня 2019 року позивач подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, оскільки уважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, проігнорував вимогу ч. 4 ст. 82 ЦПК України в частині встановлення обставин у справі, оскільки у рішенні Дніпровського районного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року було зазначено, що витрати на навчання та оздоровлення дитини є додатковими у розумінні ст. 185 СК України. Проте, в оскаржуваному рішенні суд доходить висновку, що витрати, понесені позивачем на навчання, придбання одягу та взуття є витратами на утримання дитини, тобто витратами, які мають покриватися за рахунок аліментів.

Вказує, що такими діями суд проігнорував право дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, поставивши це право у залежність від волевиявлення та можливостей батька.

Звертає увагу на те, що судом не надано жодного обґрунтування доводу позивача про те, що відповідач не проводить з дитиною спільного відпочинку, а лише зазначає про відсутність згоди відповідача на компенсацію витрат на оздоровлення та відпочинок дитини.

За вказаних обставин уважає, що рішення суду суперечить інтересам дитини, оскільки зводиться до оцінки позиції відповідача щодо добровільної участі в додаткових витратах на утримання дитини, а також звільняє від обов`язку батька нести додаткові витрати, відхиляючи подані по справі докази.

07 листопада 2019 року на адресу Київського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Зазначає, що не мав можливості взяти участь у фінансуванні поїздки дитини за кордон у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. Також уважає, що витрати на відпочинок сина є особистою ініціативою позивачки, оскільки вони не є підтвердженими рекомендаціями лікарів та не були узгоджені з відповідачем.

Вказує, що за обставин, коли родина Литвинюків має сина, який на рік старший за ОСОБА_8 , позивачем не доведено, що придбання комбінезону, зимових чобіт та велосипеду було здійснено саме для спільного з позивачем сина.

Стверджує, що бере активну участь у вихованні та розвитку дитини, а також здійснює додаткові виплати та подарунки для сина у силу своїх фінансових можливостей.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Представник відповідач у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з безпідставності та недоведеності позову у межах заявлених вимог.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , відповідно до якої ОСОБА_6 зобов`язується сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно, з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення повноліття ОСОБА_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року збільшено розмір аліментів, встановлених рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 з 1 200 до 1 800 грн до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Аналіз статті 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні безпосередньо особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Позивачем заявлені вимоги, зокрема, про стягнення з відповідача додаткових витрат у зв`язку з навчанням дитини у школі ОКСФОРД ПРАЙМ АКАДЕМІ ЛІМІТЕД, відповідно до укладеного між школою та ОСОБА_4 договору про навчання у школі № 05/07/2014 від 31 серпня 2018 року, за період з вересня 2018 року по травень 2019 року включно - за 9 місяців, з розрахунку по 100 дол. США щомісячно, з яких Ѕ частка становить 450 дол. США, що станом на 06 травня 2019 року в еквіваленті до національної валюти становить 11 916 грн; стягнення коштів за придбання комбінезона і зимових чобіт вартістю 4 543 грн та велосипеда вартістю 8 400 грн, з яких Ѕ частка становить 6 471,50 грн.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, позивачем не наведено особливих обставин, які б свідчили, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з розвитком певних здібностей потребує додаткових витрат на навчання у школі ОКСФОРД ПРАЙМ АКАДЕМІ ЛІМІТЕД, зокрема, з огляду на те, що дитині наразі лише 4 роки.

Окрім того, згідно договору про навчання у школі № 05/07/2014 від 31 серпня 2018 року, останній укладено між ОКСФОРД ПРАЙМ АКАДЕМІ ЛІМІТЕД та ОСОБА_4 , яка є бабусею ОСОБА_8 , оплата за навчання здійснювалась також бабусею ОСОБА_4 , про що свідчать копії квитанцій (а.с. 20-33).

При цьому, аргументи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 уклала вищевказаний договір та здійснювала оплату за навчання за її дорученням не доводять того, що такі витрати понесені саме позивачем, а не були волевиявленням ОСОБА_4 , як бабусі малолітнього ОСОБА_8 .

Щодо вимог про стягнення з відповідача грошових коштів за придбання комбінезона і зимових чобіт, а також велосипеда, то колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі витрати є поточними витратами на утримання дитини, а необхідність придбання велосипеда для розвитку певних здібностей дитини не підтверджена будь-якими доказами.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що не підлягають стягненню, як додаткові витрати на дитину, щомісячні благодійні внески на відвідування секції карате, за який заявлена до стягнення сума 3 000 грн за 10 місяців по 600 грн щомісячно, оскільки благодійний внесок це добровільна сплата коштів. Квитанцій про сплату грошових коштів в якості оплати занять ОСОБА_8 в секції з кіокушинкай карате позивачем суду не надано.

Необхідність у придбанні путівок до Єгипту вартістю 10 089,50 грн та 7 841,50 грн, з яких Ѕ частина становить 8 965,50 грн, на відпочинок та оздоровлення дитини не підтверджена рекомендаціями лікарів.

Окрім того, з матеріалів справи убачається та встановлено судом першої інстанції, що з відповідача щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1 800 грн, при цьому, відповідно до довідки ТОВ «Лайтсофт Україна» від 11 червня 2019 року розмір заробітної плати ОСОБА_2 з квітня 2019 року становить 4 173 грн, з яких утримуються обов`язкові платежі і збори в сумі 813,74 грн, до видачі 3 359, 26 грн.

Таким чином, місцевим судом правильно враховано ту обставину, що позивачем витрати на школу ОКСФОРД ПРАЙМ АКАДЕМІ ЛІМІТЕД, на відпочинок за кордоном, які є значними для відповідача з огляду на розмір заробітної плати останнього, а також стосовно сплати благодійних внесків не були попередньо погоджені з батьком дитини.

Виходячи з викладеного, колегія уважає, що, розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну правову оцінку та дійшов правильного висновку про відмову у стягненні додаткових витрат на утримання дитини, у зв`язку з недоведеністю позивачем заявлених нею вимог.

Зокрема, позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо. У свою чергу, навчання у школі ОКСФОРД ПРАЙМ АКАДЕМІ ЛІМІТЕД з урахуванням віку в переважній більшості відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного з батьків, у даному випадку матері. Також не встановлено, що витрати на відпочинок дитини за кордоном зумовлені особливими обставинами, є рекомендацією лікарів тощо, а витрати на вивчення англійської мови зумовлені із розвитком її здібностей в цьому.

Позивачем на власний розсуд було обрано заклад вивчення іноземної мови, а також вирішено питання з приводу відпочинку дитини та сплати благодійних внесків за відвідування спортивної секції без попереднього погодження з відповідачем.

При цьому, позивач у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надала суду належних і допустимих доказів наявності у дитини відповідних здібностей і талантів, які потребують розвитку.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2019 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді А.М. Стрижеус

Л.Д. Махлай