Постанова

Іменем України

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа 587/464/16-ц

провадження № 61-25398св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргупублічного акціонерного товариства «Альфа- Банк» на рішення Сумського районного суду Сумської області в складі судді Степаненка О. А. від 20 лютого 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Сумської області в складі колегії суддів: Бойка В. Б., Кононенко О. Ю., Ткачук С. С., від 20 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні, квітні 2016 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з трьома позовними заявами до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позовні заяви ПАТ «Альфа-Банк» мотивовані тим, що 19 березня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено рамкову угоду № SMERS00778, згідно якої кредитор може відкрити клієнту кредитну лінію та транш.

19 березня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договори поруки № SМЕКS00778/3, № SМЕКS00778/4 та № SМЕКS00778/5, згідно до умов яких поручителі взяли на себе зобов`язання перед банком відповідати за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_1 , які виникають з умов рамкової угоди від 19 березня 2008 року № SМЕКS00778, договорів про надання траншів. Відповідно до цих договорів поруки встановлювалися права та обов`язки сторін.

На виконання рамкової угоди № SMERS00778 між банком та ОСОБА_1 було укладено 3 договори про надання траншу, які є невід`ємною частиною рамкової угоди.

19 березня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання траншу № SМЕ0010337, відповідно до умов якого позичальник отримала від банку 20 000 доларів США зі строком користування 180 місяців та процентною ставкою 14% річних.

22 квітня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання траншу № SМЕ0012118, відповідно до якого позичальник отримала від банку 22 000 доларів США зі строком користування 179 місяців та процентною ставкою 15,5% річних.

26 травня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання траншу № SМЕ0013307, відповідно до якого позичальник отримала від банку 63 700 грн зі строком користування 178 місяців та процентною ставкою 20,65% річних.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за договорами траншу належним чином не виконувала, станом на 10 лютого 2016 року утворилась прострочена заборгованість за договором про надання траншу № SME0012118 за кредитом у розмірі 18 671,08 доларів США, по процентах у розмірі 4 413,83 доларів США;

станом на 10 лютого 2016 року утворилась прострочена заборгованість за договором про надання траншу № SME0010337 за кредитом у розмірі 16 604,14 доларів США, по процентах у розмірі 3 398,41 доларів США;

станом на 26 травня 2016 року утворилась прострочена заборгованість за договором про надання траншу № SME0013307 за кредитом у розмірі 53 052,85 грн, по відсотках у розмірі 3 969,28 грн, пеня за прострочення платежу 1 441,50 грн.

Банк вказував, що пунктом 2.2. договорів поруки передбачено, що поручитель у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором, виплачує кредитору пеню за кожен день прострочення виконання зобов`язань, у розмірі 0,5% від загальної суми заборгованості позичальника за кредитним договором. У порушення умов договорів поруки відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 свої зобов`язання належним чином не виконували, в результаті чого станом на 25 березня 2016 року розмір пені відповідачів склав 292,32 грн з кожного.

Банк просив суд: стягнути солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суму боргу за договором про надання траншу № SME0012118 у розмірі 18 671,08 доларів США, по процентах у розмірі 4 413,83 доларів США; заборгованість за договором про надання траншу № SME0010337 за кредитом у розмірі 16 604,14 доларів США, по процентах у розмірі 3 398,41 доларів США; заборгованість за договором траншу № SME0013307 в загальній сумі 58 463,63 грн, з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по 292,32 грн пені за договором поруки. Вирішити питання розподілу судових витрат.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання недійсними кредитних договорів (договорів про надання траншу) з додатками, договору іпотеки з додатками, договорів поруки з додатками, зарахування платежів.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 мотивована тим, що 19 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» укладено рамкову угоду № SMERS00778, в межах якої укладено три договори про надання траншів (кредитні договори), які об`єднані умовами рамкової угоди і одними способами забезпечення. Зазначені кредитні договори забезпечені договором іпотеки від 19 березня 2008 року № SMERS00778/1 з додатковою угодою від 22 вересня 2009 року та іншими угодами, згідно яких в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, вказували, що виконання зобов`язань забезпечено договорами поруки з додатковими угодами, які 19 березня 2008 року та 22 квітня 2008 року укладені між відповідачем та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 . Вказували, що відповідач не надав позичальнику ОСОБА_1 відомості, які потрібні клієнту при укладені кредитного договору та не зазначив їх в його змісті, позичальник введена в оману банком щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки. У договорах відсутні відомості щодо детального розпису загальної вартості кредитів, тому включені до них положення є несправедливими, відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Посилаючись на ці обставини, позивачі за зустрічним позовом просили визнати недійсним договір про надання траншу від 19 березня 2008 року № SME0010337 з усіма додатками та додатковими угодами, укладеними між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-банк»; визнати недійсним договір про надання траншу від 22 квітня 2008 року № SME0012118, з усіма додатками та додатковими угодами, укладеними між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-банк»; визнати недійсним договір іпотеки про передачу квартири за адресою АДРЕСА_2 ; визнати недійсними договори поруки від 19 березня 2008 року та від 22 квітня 2008 року, укладені між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; зарахувати суму в розмірі 17 074,65 доларів США, сплачену ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення відсотків за користування кредитом по договору про надання траншу від 19 березня 2008 року № SME0010337; зарахувати суму в розмірі 20 198,28 доларів США, сплачену ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення відсотків за користування кредитом по договору про надання траншу від 22 квітня 2008 року № SME0012118.

У січні 2017 року ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання поруки такою, що припинена.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , мотивована тим, що додатковими угодами від 19 березня 2008 року № 3 до договорів поруки укладених між банком та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 умови відповідних договорів поруки змінені. Вказували, що у зв`язку з порушенням позичальником графіків погашення платежів та виникненням простроченої заборгованості за кредитними договорами від 19 березня 2008 року № SМЕ0010337 та кредитним договором від 22 квітня 2008 року № SМЕ0012118 банк відповідно до частини другої статті 1050, статті 1054 ЦК України і пунктів 5.1.1., 5.6. договорів про надання траншу використав право достроково стягнути з позичальника та поручителів всю суму кредиту та пов`язаних із ним платежів за кредитними договорами, ініціювавши винесення нотаріального напису та рішень третейського суду. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитами по обом кредитним договорам, сплати відсотків за користування кредитами і пені шляхом винесення нотаріального напису, який був винесений 23 листопада 2014 року по обом кредитним договорам, та ухвалення рішень третейського суду від 21 квітня 2015 року за кредитним договором № SМЕ0010337 і від 09 лютого 2015 року за кредитним договором № SМЕ0012118. Тобто, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й був зобов`язаний пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї нової дати, тобто в будь-якому разі від 21 квітня 2015 року за кредитним договором № SМЕ0010337 і від 09 лютого 2015 року за кредитним договором № SМЕ0012118. Разом з цим, до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості з поручителів банк звернувся лише 11 березня 2016 року, як за кредитним договором № SМЕ0010337 так і за кредитним договором № SМЕ0012118.

Вказували, що вони ознайомлені зі змінами процентних ставок та погодилися з ними, які внесено договорами, а саме до: договору траншу від 19 березня 2008 року № SМЕ0010337, зміни від 01 березня 2009 року та 18 вересня 2009 року; договору траншу від 22 квітня 2008 року № SМЕ0012118, зміни від 01 березня 2009 року та 19 вересня 2009 року; договору траншу від 26 травня 2008 року № SМЕ0013307, зміни від 19 вересня 2009 року. Однак відповідно до додаткової угоди від 01 березня 2009 року до договору траншу № SМЕ0013307 від 26 травня 2008 року між банком та позичальником досягнута домовленість встановлення з 01 березня 2009 року процентної ставки за користування кредитом в розмірі 14,22 % річних, а з 20 серпня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 20,93 % річних. Вказують, що з цими умовами збільшення процентної ставки вони як поручителі обізнані не були, згоди на такі зміни не давали. Оскільки додатковою угодою від 01 березня 2009 року до договору траншу від 26 травня 2008 року № SМЕ0013307 між Банком та Позичальником збільшився обсяг відповідальності поручителів з 20,65% до 20,93% річних без їх згоди, жодних погоджень банку з поручителями про збільшення процентної ставки не відбувалося, то з цієї дати необхідно вважати поруку позивачів перед банком за договором траншу від 26 березня 2008 року № SМЕRS0013307 припиненою.

Позивачі за зустрічним позовом просили суд:

визнати припиненою поруку за договором поруки від 19 березня 2008 року № SМЕRS00778/3 з усіма додатками до угоди від 24 квітня 2008 року № 1, додатковою угодою від 26 травня 2008 року № 2, додатковою угодою від 01 березня 2009 року № 3, додатковою угодою від 22 вересня 2009 року б/н, укладених між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 ;

визнати припиненою поруку за договором поруки від 19 березня 2008 року № SМЕRS00778/4 з усіма додатками до угоди від 24 квітня 2008 року № 1, додатковою угодою від 26 травня 2008 року № 2, додатковою угодою від 01 березня 2009 року № 3, додатковою угодою від 22 вересня 2009 року б/н, укладених між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 ;

визнати припиненою поруку за договором поруки від 19 березня 2008 року № SМЕRS00778/3 з усіма додатками до угоди від 24 квітня 2008 року № 1, додатковою угодою від 26 травня 2008 року № 2, додатковою угодою від 01 березня 2009 року № 3, додатковою угодою від 22 вересня 2009 року б/н, укладених між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 .

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 27 травня 2016 року об`єднано в одне провадження справу за позовом ПАТ «Альфа-Банк», зустрічний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними кредитних договорів з додатками, договору іпотеки з додатками, договорів поруки з додатками, зарахування платежів та справу за позовом ПАТ «Альфа-Банк», провадження за якою відкрито ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 25 березня 2016 року.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 23 вересня 2016 року об`єднано в одне провадження справи за позовами ПАТ «Альфа-Банк», провадження у якій відкрито 04 травня 2016 року, зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зі справою за позовом ПАТ «Альфа-Банк».

Протокольною ухвалою судді Сумського районного суду Сумської області від 20 січня 2017 року зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання поруки такою, що припинена об`єднано в одне провадження з позовами ПАТ «Альфа-Банк» та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20 лютого 2017 року позовну заяву ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 квітня 2008 року № SME0012118, за кредитним договором від 19 березня 2008 року № SME0010337, за кредитним договором від 26 травня 2008 року № SME0013307 задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 23 084,91 доларів США заборгованості за кредитним договором від 22 квітня 2008 року №SME0012118, 20002,55 доларів США заборгованості за кредитним договором від 19 березня 2008 року №SME0010337, 58463,63 грн заборгованості за кредитним договором від 26 травня 2008 року №SME0013307 та 18 290,49 грн сплаченого судового збору.

Визнано припиненою поруку за договором поруки від 19 березня 2008 року № SMERS00778/3 з додатковими угодами, в тому числі з додатковою угодою від 22 квітня 2008 року №1, додатковою угодою від 26 травня 2008 року №2, додатковою угодою від 01 березня 2009 року №3, додатковою угодою від 22 вересня 2009 року б/н, укладених між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 .

Визнано припиненою поруку за договором поруки від 19 березня 2008 року №SMERS00778/4 з усіма додатковими угодами, в тому числі з додатковою угодою від 22 квітня 2008 року №1, додатковою угодою від 26 травня 2008 року №2, додатковою угодою від 01 березня 2009 року №3, додатковою угодою від 22 вересня 2009 року б/н, укладених між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 .

Визнано припиненою поруку за договором поруки від 19 березня 2008 року №SMERS00778/4 з усіма додатковими угодами, в тому числі з додатковою угодою від 22 квітня 2008 року №1, додатковою угодою від 26 травня 2008 року №2, додатковою угодою від 01 березня 2009 року №3, додатковою угодою від 22 вересня 2009 року б/н, укладених між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 .

Стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 640 гривень сплаченого судового збору.

Залишено позовну заяву ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором без розгляду.

Залишено зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання недійсними кредитних договорів (договорів про надання траншу) з додатками, договору іпотеки з додатками, договорів поруки з додатками, зарахування платежів без розгляду.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою, суд першої інстанції виходив з того, що банком пред`явлено позов до поручителів за договорами про надання траншу від 19 березня 2008 року №SME0010337 та від 22 квітня 2008 року №SME0012118 після спливу шести місяців від дня настання строку основного зобов`язання, а тому порука є припиненою на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України. Окрім того, припинена порука за договором про надання траншу від 26 травня 2008 року №SМЕ0013307, оскільки банком не погоджено з поручителями збільшення процентної ставки з 20 серпня 2009 року до 20,93% річних.

Задовольняючи позов ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення боргу із ОСОБА_1 , суд виходив з того, що умови укладених з банком кредитних договорів позичальник не виконувала належним чином, утворилась заборгованість, яка підлягала стягненню.

Залишаючи без розгляду позов ПАТ «Альфа-Банк» в частині вимог до ОСОБА_5 ( яка померла) та зустрічний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в частині визнання недійсними кредитних договорів (договорів про надання траншу) з додатками, договору іпотеки з додатками, договорів поруки з додатками, зарахування платежів без розгляду, суд першої інстанції задовольнив клопотання позивача ПАТ «Альфа-Банк» та позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про залишення без розгляду частини позовних вимог.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 20 червня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що банк у порушення вимог частини четвертої статті 559 ЦК України пред`явив вимоги до поручителів з пропуском шестимісячного строку після зміни строку пред`явлення вимог. Крім того, суд встановив, що поручителі ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не були обізнані, що додатковою угодою від 01 березня 2009 року до договору про надання траншу від 26 травня 2008 року № SМЕ0013307 без їх згоди збільшено обсяг відповідальності у зв`язку зі зміною процентної ставки, тому погодився з висновками суду першої інстанцій, що за приписами частини першої статті 559 ЦК України, порука припиняється в разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При цьому вказав, що обґрунтованими є висновки про стягнення боргу за кредитними договорами з позичальника ОСОБА_1 , яка виконувала їх неналежним чином.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ПАТ «Альфа-Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ПАТ «Альфа-Банк» мотивована тим, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення боргу з поручителів унаслідок припинення поруки, не надавши оцінку всім зібраним у справі доказам. Так, суд не взяв до уваги той факт, що за умовами додаткової угоди від 01 березня 2009 року № 3 договори поруки доповнено пунктом 1.7, яким перебачено, що поручитель надає згоду на будь-які зміни обсягу відповідальності позичальника за кредитним договором, в тому числі внаслідок яких відбудеться збільшення відповідальності поручителя. Крім того, вказує, що даною угодою внесено зміни в пункти 3.1 договорів поруки та сторони погодили, що порука припиняється , якщо протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор не пред`явить до поручителя вимоги або позов, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Заявник вказує, що суд не звернув увагу на те, що у додатковій угоді від 01 березня 2009 року до договору поруки внесено зміни до всіх трьох договорів траншу, зокрема, до договору від 26 травня 2008 року № SME0013307, однак допущено опечатку, а саме: не вірно зазначено номер договору траншу. Вказує, що суд не надав оцінку додатковій угоді від 22 вересня 2009 року до договорів поруки, якою внесено зміни до договору поруки - збільшено проценту ставку по всім договорам про надання траншу, зокрема, до договору від 26 травня 2008 року № SME0013307.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано справу із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19 березня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено рамкову угоду №SMERS00778, відповідно до умов якої банк надав позичальнику кредитні продукти у межах строку, який становить 180 місяців та в сумі, яка не перевищує 60 000 доларів США, що оформлюється відповідними договорами в межах цієї угоди. Розділами цієї угоди передбачені права та обов`язки сторін (рамкова угода є невід`ємною частиною договору).

На виконання рамкової угоди № SMERS00778 між банком та ОСОБА_1 було укладено 3 договори про надання траншу, які є невід`ємною частиною рамкової угоди.

19 березня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання траншу № SМЕ0010337, відповідно до умов якого позичальник отримала від банку 20 000 доларів США зі строком користування 180 місяців та процентною ставкою 14% річних.

22 квітня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання траншу № SМЕ0012118, відповідно до якого позичальник отримала від банку 22 000 доларів США зі строком користування 179 місяців та процентною ставкою 15,5% річних.

26 травня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання траншу № SМЕ0013307, відповідно до якого позичальник отримала від банку 63 700 грн зі строком користування 178 місяців та процентною ставкою 20,65% річних.

01 березня 2009 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткові угоди до договорів про надання траншів від 19 березня 2008 року № SМЕ0010337, від 22 квітня 2008 року № SМЕ0012118, від 26 травня 2008 року № SМЕ0013307.

Відповідно до цих додаткових угод були змінені наступні пункти договорів:

у договорі про надання траншу від 19 березня 2008 року № SМЕ0010337 змінено редакцію пункту 1.1. Договору: з 01 березня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 12,48% річних, з 19 серпня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 14,02% річних;

у договорі про надання траншу від 22 квітня 2008 року № SМЕ0012118 змінено редакцію пункту 1.1. Договору: з 01 березня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 12,4% річних, з 20 серпня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 15,527% річних;

у договорі про надання траншу від 26 травня 2008 року № SМЕ0013307 змінено редакцію пункт 1.1. Договору: з 01 березня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 14,22% річних з 01 березня 2009 року, а з 20 серпня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 20,93% річних.

У зв`язку зі зміною відсоткових ставок, внесено зміни до графіків повернення коштів.

19 березня 2008 року між ПАТ ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договори поруки № SМЕКS00778/3, № SМЕКS00778/4 та № SМЕКS00778/5, згідно до умов яких поручителі взяли на себе зобов`язання перед банком відповідати за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_1 , які виникають з умов рамкової угоди від 19 березня 2008 року № SМЕКS00778, договору про надання траншу від 19 березня 2008 року №SМЕ0010337. Відповідно до цих договорів поруки встановлювалися права та обов`язки сторін.

01 березня 2009 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладені додаткові угоди №3 до договорів поруки від 19 березня 2008 року № SМЕКS00778/3, № SМЕКS00778/4 та № SМЕКS00778/5.

Відповідно до цих додаткових угод були змінені відсоткові ставки за договорами про надання траншу, а саме :

за договором про надання траншу № SМЕ0010337: з 01 березня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 12,48% річних, з 19 серпня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 14,02% річних;

за договором про надання траншу № SМЕ0012118: з 01 березня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 12,4% річних, з 20 серпня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 15,527% річних;

за договором про надання траншу №SМЕ0010337: з 01 березня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 14,22% річних, з 20 серпня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 20,93% річних.

Додатковими угодами від 01 березня 2009 року № 3 до договору поруки № 8МЕК800778/3, укладеного банком з ОСОБА_3 , до договору поруки № 8МЕК800778/4, укладеного банком з ОСОБА_3 , до договору поруки № 8МЕК800778/5, укладеного банком зі ОСОБА_4 , умови відповідних договорів поруки були змінені наступним чином: «Внести зміни в пункт 3.1 договору поруки та викласти його у новій редакції наступного змісту «3.1 Цей договір складений українською мовою у двох примірниках, які є оригіналами, по одному для кожної із сторін. Він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою кредитора і діє до повного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється, якщо протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор не пред`явить до поручителя вимоги або позову, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України».

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань ОСОБА_1 має перед ПАТ «Альфа-Банк`заборгованість за договорами про надання траншу від 22 квітня 2008 року № SME0012118 у розмірі 23 084,91 доларів США, від 19 березня 2008 року № SME0010337 у розмірі 20 002,55 доларів США, від 26 травня 2008 року № SME0013307 у розмірі 58 463,63 грн.

23 листопада 2014 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А. видав виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» у рахунок дострокового погашення усієї суми боргу за договорами про надання траншу № SME0012118, № SME0010337, № SME0013307.

ОСОБА_1 оскаржила зазначений виконавчий напис до Ковпаківського районного суду м. Суми, який рішенням від 22 квітня 2016 року визнав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили.

21 квітня 2015 року рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" по справі № 1327-9/378/15 стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість на користь банку в рахунок дострокового погашення всієї суми боргу за договором про надання траншу від 19 березня 2008 року № SME 0010337.

09 лютого 2015 року рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" по справі № 88-1/104/15 на користь банку стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість у рахунок дострокового погашення всієї суми боргу за договором про надання траншу від 22 квітня 2008 року № SME 0012118.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10 листопада 2015 року в задоволенні заяви банка про видачу виконавчого документа з виконання рішення третейського суду від 21 квітня 2015 року по справі № 1327-9/378/15 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № SМЕ0010337 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2015 року залишена без змін.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2015 року в задоволенні заяви банка про видачу виконавчого документа з виконання рішення третейського суду від 09 лютого 2015 року по справі № 88-1/104/15 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № SМЕ0012118 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2015 року залишена без змін.

Банк звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості з поручителів за договорами про надання траншу № SМЕ0010337 та № SМЕ0012118 у березні 2016 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанцій, встановив, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань ОСОБА_1 має перед ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за договорами про надання траншу від 22 квітня 2008 року №SME0012118 у розмірі 23084,91 доларів США, від 19 березня 2008 року №SME0010337 у розмірі 20002,55 доларів США, від 26 травня 2008 року №SME0013307 у розмірі 58463,063 грн та дійшов обґрунтованого висновку, що позивач, у відповідності до положень частини другої статті 1050 ЦК України, пред`явив вимогу щодо дострокового повернення частини кредиту та відсотків за користування кредитом.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Суди попередніх інстанцій встановили, що 19 березня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договори поруки SMERS00778/3, SMERS00778/4, SMERS00778/5, згідно до умов яких поручителі взяли на себе зобов`язання перед банком відповідати за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_1 , які виникають з умов рамкової угоди від 19 березня 2008 року № SMERS00778.

Відповідно до частин першої та другої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та визнаючи їх поруку припиненою, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що 21 квітня 2015 року та 09 лютого 2015 року, на вимогу банку, рішеннями постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість на користь банку в рахунок дострокового погашення всієї суми боргу за договором про надання траншу від 19 березня 2008 року № SME0010337 та від 22 квітня 2008 року №SME0012118, дійшов правильного висновку, що передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з 21 квітня 2015 року за договором про надання траншу №SМЕ0010337 та з 09 лютого 2015 року за договором про надання траншу №SМЕ0012118, тобто з дати винесення рішень третейським судом. При цьому встановив, що ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості з поручителів за договорами про надання траншу № SМЕ0010337 та № SМЕ0012118 лише 11 березня 2016 року та дійшов обґрунтованого висновку, що за договором про надання траншу № SМЕ0010337 пропущено шестимісячний строк на 5 місяців, а за договором про надання траншу №SМЕ0012118 на 7 місяців, що стало підставою відмови в позові ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення боргу за договорами траншу № SМЕ0010337 та № SМЕ0012118 з ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Щодо доводів зустрічного позову ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення поруки внаслідок зміни зобов`язання без згоди поручителя, Верховний Суд зазначає наступне.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Таке збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів.

Тобто закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

Отже, на зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України.

Таким чином, згідно з частиною першою статті 559 ЦК України підставою для припинення поруки є сукупність двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов`язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-160цс13, від 21 жовтня 2015 року в справі №6-1161цс15, від 13 вересня 2017 року в справі № 6-1539цс17.

У вказаних постановах Верховний Суд України дійшов висновку про те, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов`язання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. Унесення додатковою угодою змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього і зумовлює припинення поруки.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 01 березня 2009 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду до договору про надання траншу від 26 травня 2008 року № SМЕ0013307, відповідно до умов якої банк та позичальник досягли домовленості про встановлення з 01 березня 2009 року процентної ставки за користування кредитом у розмірі 14,22% річних, а з 20 серпня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 20,93% річних.

Крім того, за умовами додаткових угод до договорів поруки від 19 березня 2008 року № SМЕКS00778/3, № SМЕКS00778/4 та №SМЕКS00778/5 поручителі ознайомлені зі змінами процентних ставок та погодилися з ними, а саме: до договору про надання траншу від 19 березня 2008 року №SМЕ0010337 зміни від 01 березня 2009 року; до договору про надання траншу від 22 квітня 2008 року № SМЕ0012118 зміни від 01 березня 2009 року; до договору про надання траншу від 26 травня 2008 року № SМЕ0013307 зміни від 22 вересня 2009 року. Тому суди дійшли обґрунтованих висновків, що поручителі ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не були обізнані, що додатковою угодою від 01 березня 2009 року до договору про надання траншу від 26 травня 2008 року №SМЕ0013307 без їх згоди збільшено обсяг відповідальності в зв`язку зі зміною процентної ставки.

Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій про припинення поруки ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за договорами поруки від 19 березня 2008 року №SМЕКS00778/3, №SМЕКS00778/4 та №SМЕКS00778/5 перед ПАТ «Альфа-Банк» за зобов`язаннями ОСОБА_1 , які виникають з умов рамкової угоди №SМЕКS00778 від 19 березня 2008 року, договору про надання траншу від 26 травня 2008 року № SМЕ0013307 з 01 березня 2009 року, тобто з моменту зміни умов основного договору, узгоджуються з положенням частини першої статті 559 ЦК України.

Доводи касаційної скарги, що за умовами додаткового договору від 01 березня 2009 року також внесено зміни до договорів поруки щодо обсягу відповідальності за договором про надання траншу від 26 травня 2008 року № SМЕ0013307 з 20 серпня 2009 року, однак була допущена описка в номерах договорів траншу, не спростовують висновків суду, як і доводи заявника про збільшення відповідальності поручителів з 20 серпня 2009 року умовами додаткового договору від 22 вересня 2009 року.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Кривцова Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник