УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

при секретарі Сіренко Д.В.,

за участі представника скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу № 755/15194/19 за скаргою ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою у якій просить протиправними дії приватного виконавця Телявського А.М. щодо накладення арешту на рахунок та зобов`язання вчинити дії шляхом скасування постанови про накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 відкритому у АТ «Альфа-Банк», МФО 300346.

Вимоги скарги мотивовані тим, що 13.05.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/10605/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 62 175,32 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 1 278 946,33 грн.

Вказаний виконавчий лист було передано на виконання приватному виконавцю Телявському А.М. на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 59663283.

Заявник зазначає, що під час виконавчого провадження приватним виконавцем допущено ряд дій, які суперечать нормам чинного законодавства що регулюють питання примусового виконання рішень.

Вказує, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 18.09.2019 року було виявлено, що приватним виконавцем накладено арешт на рахунок відкритий у АТ «Альфа-Банк», який призначений для виплати заробітної плати, що позбавляє заявника можливості використовувати грошові кошти для прожиття.

Вказані дії приватного виконавця скаржник вважає неправомірними, а постанову про накладення арешту такою, що винесена незаконно та порушує її права, а тому підлягає скасуванню.

10 жовтня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва від суб`єкта оскарження приватного виконавця Телявського А.М. надійшли письмові пояснення по суті скарги, в яких просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на її необґрунтованість, та надано копію матеріалів виконавчого провадження № 59663283.

10 жовтня 2019 року від представника заінтересованої особи АТ «Універсал Банк» Тарана В.А. надійшли письмові пояснення, у яких просить відмовити у задоволенні скарги, вказуючи на законність дій приватного виконавця.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 ОСОБА_1 підтримав вимоги скарги та викладені у ній обставини.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. До суду подано заяву в якій приватний виконавець Телявський А.М. просить провести розгляд справи у його відсутності.

Представник заінтересованої особи АТ «Універсал Банк» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.05.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/10605/15-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за генеральним договором про надання банківських послуг № BL6998 від 24.07.2008 року в сумі 62 175,32 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 278 946,33 грн.

Вказаний виконавчий лист було подано на примусове виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М., яким 29.07.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59663283 з примусового виконання виконавчого листа № 755/10605/15-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З метою примусового виконання рішення суду приватним виконавцем було зроблено відповідні запити для з`ясування майнового стану боржника ОСОБА_2

29 липня 2019 року приватним виконавцем Телявським А.М. винесено постанову про арешт коштів боржника, копії якої було направлено сторонам виконавчого провадження для відома, та до банківських установ для виконання.

Із копії матеріалів виконавчого провадження убачається, що рядом банківських установ постанова про арешт коштів боржника залишилася без виконання у зв`язку із відсутністю відкритих на ім`я ОСОБА_2 рахунків або у зв`язку із недостатністю на них грошових коштів.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник посилається на те, що на підставі постанови приватного виконавця Телявського А.М. від 29.07.2019 року серед іншого накладено арешт на відкритий на ім`я ОСОБА_2 в АТ «Альфа-Банк» рахунок № НОМЕР_1 призначений для зарахування заробітної плати, яку вона отримує в ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», на підтвердження чого надала відповідну довідку АТ «Альфа-Банк» № 80622-23.1 від 05.09.2019 року (а.с. 11).

Також скаржник зазначає, що накладення арешту на вказаний рахунок призводить до того, що всі кошти наявні на рахунку будуть направлені на погашення заборгованості, а тому такі дії приватного виконавця являються протиправними, а постанова підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання визнання дій приватного виконавця протиправними та зобов`язання його скасувати вказану постанову суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Нормою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження серед іншого має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частинами 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» приватному виконавцю з метою примусового виконання рішення суду надано право на вчинення дій, пов`язаних із накладенням арешту на рахунки боржника.

Враховуючи викладене, доводи скаржника в частині визнання дій приватного виконавця протиправними задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

В частині вимог щодо скасування постанови про накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Альфа-Банк», на який перераховується заробітна плата боржника ОСОБА_2 , суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01.07.1949 року у редакції від 23.06.1992 р., заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

За нормою ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно частин 1, 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що арешт рахунку боржника на який нараховується заробітна плата позбавляє можливості ОСОБА_2 використовувати грошові кошти для забезпечення власного існування та забезпечення родини, а тому порушене право боржника підлягає поновленню шляхом скасування постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунок боржника № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Альфа-Банк», МФО 300346.

Враховуючи вищевикладене скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись Конвенцією про захист заробітної плати № 95 від 01.07.1949 року у редакції від 23.06.1992 року, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 353, 451 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Скасувати постанову про арешт коштів боржника від 29.07.2019 року винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським Анатолієм Миколайовичем у виконавчому провадженні № 59663283 у частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому на ім`я ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , у Акціонерному товаристві «Альфа-Банк», МФО 300346, .

В іншій частині скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 25 листопада 2019 року.

Суддя Л.М.Виниченко