РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Литвиненко В.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача Амінової С.Р.,

представника третьої особи Скиби О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної у м. Херсоні ради, про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 третя особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Корабельної у м. Херсоні ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що її донька ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 07.11.1998 року по 08.06.2016 року. Від даного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08.06.2016року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано. Після розлучення ОСОБА_5 не зверталася до суду із заявою про стягнення аліментів.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, внаслідок отриманих у результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень. .

Після смерті доньки онуки залишились проживати з нею та знаходяться на її утриманні, батько дітей, не займається їх вихованням та утриманням, матеріальної допомоги не надає, не сприяє розвитку дітей, не турбуються про їх стан здоров'я, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків та свідомо нехтує своїми обов'язками.

Вона зверталася до Служби у справах дітей Корабельної у м. Херсоні ради із заявами про прийняття мір до батька дітей щодо їх утримання.

Матеріальне утримання дітей відбувається лише за її участю, що підтверджується копіями чеків за вересень, жовтень, листопад 2016року.

Згідно до акту від 09.11.2016 року в приміщення де проживають діти чисто, прибрано, зроблено сучасний ремонт, обладнано меблями, діти проживають у власній кімнаті.

Таким чином, відповідач по справі, жодного з покладених законом обов'язків не виконує: не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у виховані дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки відповідача.

Батько дітей ніяким чином не піклується про синів, не проявляє зацікавленості у їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов'язків.

Зазначені дії у відповідності до п.2 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських права щодо дітей.

Нею створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку онуків, що підтверджується довідкою Херсонської спеціалізованої школи Й-ЙЙЙ ступенів №57 з поглибленим вивченням іноземних мов Херсонської міської ради, характеристикою на учня 2В класу ОСОБА_7.

Згідно довідки КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» від 09.11.2016року ОСОБА_7 знаходиться на диспансерному обліку як дитина - інвалід з 2010року та перебуває під наглядом лікарів - педіатрів дитячій поліклініці №3 з дня народження. Під час звернень протягом 2015-2016рр. догляд за дитиною під час хвороби здійснювала мати, а з серпня 2016року бабуся. Батько протягом останнього року з приводу стану здоров'я дитини до дільничного лікаря не звертався.

Вона є користувачем кімнати АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору про виділення кімнат у гуртожитку в тимчасове користування від 29.06.2016року, укладеного між нею та Державним навчальним закладом «Херсонський професійний суднобудівний ліцей». Її дохід за півроку 2016року становить 22 798,03грн. і вона за станом здоров'я може бути опікуном.

З огляду на викладене, норми ст.ст. 164,166 СК України позивач просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначити її опікуном неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 і малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В ході судового розгляду справи позивач зменшила позовні вимоги, оскільки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 досяг повноліття, тому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3 лише відносно малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, призначити її опікуном малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

У січні 2018 року ОСОБА_3, від імені якого діє адвокат Амінова С.Р. звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить відібрати у ОСОБА_1 малолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та передати його для проживання та виховання батькові ОСОБА_3, визначити місце проживання дитини разом з батьком.

В обґрунтування позову посилається на те, що від шлюбу з ОСОБА_5 у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2. За час перебування в шлюбі їх родина проживала в кімнаті АДРЕСА_1. Після розлучення із дружиною ОСОБА_5 діти залишилися проживати з матір'ю.

02.07.2016року ОСОБА_5 потрапила в дорожньо-транспортну пригоду та від отриманих травм померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після її смерті до дітей переїхала проживати їх бабуся - ОСОБА_1 аби зменшити психотравмуючі наслідки трагедії та уникнути різкої зміни обстановки в житті дітей.

Він ніколи не припиняв спілкуватися із дітьми, проводив з ним час, спільне дозвілля, приймав участь у вихованні та утримання дітей, в повній мірі виконував обов'язки по відношенню до дітей, проявляючи свою любов та турботу, що підтверджується зокрема, фотосвітлинами спільного відпочинку та дозвілля, платіжними квитанціями про придбання товарів для дітей, відвідування розважальних закладів.

На теперішній час його старший син ОСОБА_6 є повнолітній, однак він приділяє належну увагу обом синам, піклується про них, забезпечує та звичайно з огляду на вік більшого піклування наразі потребує менший син ОСОБА_7.

22.04.2017 року він уклав шлюб з ОСОБА_8, що підтверджується актовим записом №317, виданим Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області та проживає з дружиною у належній їй на праві власності двокімнатній квартирі АДРЕСА_2.

У зазначеній квартирі є всі умови для проживання дитини, син ОСОБА_7 неодноразово приходив до нього, спілкувався з дружиною, у них цілком доброзичливі відносини, вони разом із сином, їздили в гості до бабусі - його матері в с. Станіслав проводили там спільний відпочинок.

На теперішній час ОСОБА_1 всіляко намагається налаштувати дітей проти нього та його дружини, перешкоджає зустрічам, спотворюючи факти, не допускає його до житлового приміщення у гуртожитку де вона проживає з дітьми, через що він позбавлений можливості спілкуватися з дітьми. У вихідні дні ОСОБА_1 разом із дітьми зазвичай їде до свого приватного будинку у селищі Молодіжному у м. Херсоні де проживає її чоловік, молодша донька з чоловіком та новонародженою донькою. Тому, коли він бажає спілкуватися зі дітьми у вихідні, зважаючи на їх зайнятість у навчальних закладах, ОСОБА_1 відповідає, що йому місця в її домі не має та категорично відмовляє йому навіть побачитись із дітьми.

З цього приводу він звертався до служби у справах дітей Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради і ОСОБА_1 було роз'яснено, що саме батько зобов'язаний займатися вихованням та утриманням дітей, у зв'язку зі смертю матері дітей, і батько повинен оформити соціальну допомогу.

Він має фінансову можливість повністю утримувати дітей, в період з 2001року по 2016рік він працював в органах внутрішніх справ, а в даний час працевлаштувався моряком та перебував у рейсах з вересні 2016року по січень 2017року та з травня 2017року по теперішній час, що підтверджується книжкою моряка, паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Його дружина є приватним підприємцем, сукупний дохід сім'ї є достатнім для утримання родини, в тому числі малолітньої дитини.

У зв'язку з його перебування у рейсах за домовленістю з ОСОБА_1 діти продовжували проживати з нею поки він працював за кордоном, заробляв гроші для утримання дітей.

За весь час проживання сина ОСОБА_7 з бабусею він щомісячно перераховував грошові кошти на утримання дітей, що підтверджується банківськими квитанціями про перерахування грошових коштів на особистий рахунок старшого сина та особистий рахунок ОСОБА_1, які були відкриті саме за її бажанням та наполяганням.

З огляду на викладені обставини не має жодних підстав вважати, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7 разом із батьком будь-яким чином суперечитиме інтересам дитини.

В свою чергу бабуся не дивлячись на її любов та турботу про онука не зможе забезпечити дитині, належний повноцінний соціальний розвиток, формування у дитини сімейних цінностей, які хлопчик може отримати у сім'ї свого батька. Крім того, на теперішній час бабуся всіляко налаштовує ОСОБА_7 проти батька, формує у дитини негативний образ батька, намагаючись згладити з пам'яті сина будь-який позитивний спогад про нього, виставляючи батька в очах дитини нікчемним чоловіком, який нібито не бажає піклуватися про сина.

Наразі в особистих розмовах із сином він помічає негативний настрій дитини по відношенню до нього та іноді навіть небажання спілкуватися, чого раніше ніколи не було.

Він неодноразово здійснював спроби досудового врегулювання даного спору мирним шляхом із ОСОБА_1 щодо своєї участі як батька у вихованні, спілкуванні та утриманні своїх дітей, зокрема, зустрічалися в присутності адвокатів, з метою переговорів. Однак, ОСОБА_1 наполягала на тому, що діти повинні проживати виключно з нею. Під час зустрічі було узгоджено порядок та розміри грошової допомоги на утримання дітей, які він щомісячно сплачує на рахунок ОСОБА_1 та сина ОСОБА_6 Однак, незважаючи на це ОСОБА_1 наполягала на тому, що діти повинні проживати виключно з нею та продовжує висувати необґрунтовані претензії, щодо нього, зокрема, що він не виконує своїх батьківських обов'язків та продовжує звертатися із необґрунтованими заявами та скаргами до органу опіки та піклування щодо нібито неналежного виконання ним батьківських обов'язків, спотворюючи обставини та факти його участі у вихованні та спілкування з дітьми.

З огляду на викладене, ст.6 Декларації права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959року, ст.ст. 151,160, 163 СК України, Закону України «Про охорону дитинства» позивач просив відібрати у ОСОБА_1 малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та передати його для проживання та виховання батькові ОСОБА_3 та визначити місце проживання малолітньою дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із його батьком ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 12 липня 2018року прийнята до розгляду цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини та призначено судовий розгляд справи.

В судовому засіданні позивач та її представник за первісним позовом позовні вимоги підтримали просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 просили відмовити за необґрунтованістю.

В судовому засіданні відповідач та його представник за первісним позовом позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, просили суд відмовити в їх задоволенні за необґрунтованістю. Зустрічні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених в зустрічній позовній заяві.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради в судовому засіданні зазначала, що орган опіки та піклування вважає недоцільним відібрання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та необхідним визначити місця проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_1, а також вважає доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник третьої особи Органа опіки та піклування, Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради в останнє судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини восьмої і дев'ятої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959року визначила принципове положення, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки, або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.11.1998 року по 08.06.2016 року, від шлюбу у них народилися двоє дітей, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1, виданим 29.04.1999року та свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2, виданим 25.09.2008року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області(а.с.6-7).

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 досяг повноліття.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08 червня 2016року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано(а.с.8).

Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір'ю - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, що підтверджується актовим записом № 624, складеним Корабельним районним у м. Херсон відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області(а.с.9)..

Після смерті ОСОБА_5 батько дітей в сім'ю не повернувся, з дітьми з серпня 2016 року по теперішній час проживає ОСОБА_1 - мати померлої ОСОБА_5, бабуся ОСОБА_6, ОСОБА_7, за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору про виділення кімнат у гуртожитку в тимчасове користування від 29.06.2016року, укладеного між ОСОБА_1 та Державним навчальним закладом «Херсонський професійний суднобудівний ліцей» (а.с.11-13).

Згідно довідки від 11листопада 2016 року та характеристики від 17 листопада 2016 року, виданих Херсонською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 57 з поглибленим вивченням іноземних мов Херсонської міської ради ОСОБА_7 навчається в 2-В класі, зарахований до школи за заявою матері ОСОБА_5 Протягом 2016-2017 навчального року батько приходив у школу 1 вересня та на день народження сина - 21 вересня, з подарунком для сина. Бабуся ОСОБА_1 з другого класу повністю займається справами онука, приводить до школи та забирає його зі школи, виконує домашні завдання з дитиною, піклується про зовнішній вигляд, тому ОСОБА_7 завжди охайний. Бабуся постійно цікавиться навчанням онука та відвідує батьківські збори.

Відповідно до інформації наданої Херсонською міською протитуберкульозною поліклінікою від 09.11.2016року №1-8/391, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на диспансерному обліку в дитячому відділенні з 07.06.2018 року по теперішній час. Дитину на обстеження приводила мати (за життя) та бабуся ОСОБА_1, за період спостереження батько ОСОБА_3 з дитиною не відвідував дільничного лікаря-фтизіатра.

Згідно до довідки №01-7/2463-4 від 09.11.2016року КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває під наглядом лікарів-педіатрів з народження, знаходиться на диспансерному обліку як дитина інвалід з 2010 року. З серпня 2016 року догляд за дитиною під час хвороби та при профілактичних зверненнях здійснюється бабусею ОСОБА_1 Батько протягом останнього року з приводу стану здоров'я сина до дільничного лікаря-педіатра не звертався.

Довідкою про доходи №157/06-16 від 05.12.2016 року та характеристикою, складених Групою централізованого господарського обслуговування навчальних закладів та установ освіти Херсонської області ОСОБА_1 працює в Групі централізованого господарського обслуговування навчальних закладів та установ освіти Херсонської області на посаді завідувача складом та її заробітна плата за період з червня 2016 року по листопада 2016 року склала 22 798,03 грн. За місцем роботи характеризується з позитивної сторони.

Згідно до висновку КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» від 03.12.2016 року ОСОБА_1 за станом здоров'я може бути опікуном.

Згідно акту обстеження умов проживання від 09.11.2016 року за адресою: АДРЕСА_1, де проживають ОСОБА_1 (бабуся), ОСОБА_6 (онук), ОСОБА_7 (онук), в помешканні чисто, прибрано, зроблено сучасний ремонт, приміщення обладнане меблями, предметами побуту та побутовою технікою, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 проживають у власній кімнаті, обладнаній необхідними меблями.

Згідно до актів обстеження кімнати НОМЕР_3, у гуртожитку по АДРЕСА_1 від 05.10.2015 року, 26.04.2016 року, 28.06.2016 року, 12.10.2016 року, 14.10.2016 року, ОСОБА_3 не проживає за даною адресою (а.с.43-47).

07.10.2016 року та 31.10.2016 року ОСОБА_1 зверталась із заявами до Служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, про те, що батько її онуків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_3 не приймає участі в їх вихованні та матеріально їх не забезпечує, онуки перебувають на її утриманні (а.с.48, 50,51).

Як вбачається із відповіді Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради № Із-А-40-11 від 22.09.2016 року ОСОБА_3 усно звертався із заявою до Служби у справах дітей щодо перешкод, які чиняться зі сторони бабусі дітей, ОСОБА_1

За наслідками звернення ОСОБА_1 роз'яснено, що ОСОБА_3 як батько дітей, зобов'язаний займатись вихованням та утриманням синів, у зв'язку зі смертю матері дітей і саме, батько повинен оформити соціальну допомогу на них, та роз'яснено, що опікуном дітей на даний час вона бути не може, оскільки батько дітей не позбавлений батьківських прав.

22.04.2017 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8, яка після одруження отримала прізвище «Любчич», про що Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 22.04.2017 року складено актовий запис № 317

Згідно довідки ОСББ «Сенявіна,166, корпус 2» від 12.01.2018 року в квартирі НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_3, проживають ОСОБА_8 та ОСОБА_3, дана квартира належить на праві власності ОСОБА_8 (а.с.136,137).

Згідно до акту обстеження умов проживання від 04.12.2018 року за адресою: АДРЕСА_3, в квартирі НОМЕР_4, проживають ОСОБА_3 , без реєстрації та ОСОБА_8, квартира двокімнатна, в наявності меблі, побутова техніка, санітарно-побутові умови задовільні, для дитини буде обладнано відповідну кімнату.

01.03.2017 року комісія Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради прийняла рішення про недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що діти заявили, що люблять батька, мають із ним добрі стосунки і бажають спілкуватися з ним та заперечують проти позбавлення батьківських прав, але проживати бажають із бабусею(а.с.104).

18.01.2018 року ОСОБА_3 звертався зі скаргою до Служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради в якій просив вжити заходи щодо ОСОБА_1, яка перешкоджає йому у вільному спілкуванні, побаченнях та участі у вихованні дітей, налаштовує синів проти нього (а.с.191).

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у мсті Херсоні ради від 12.01.2018року № 02-14-11-25 виконавчий комітет, як органи опіки та піклування, вважає що в інтересах дітей є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, відносно малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому підстава, що слугувала для зміни висновку про позбавлення батьківських прав не зазначена, а є лише посилання на те, що матеріальну допомогу батько дітей надає після звернення ОСОБА_1 до суду, а з дітьми спілкується лише по телефону, тобто батько дітей свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку дітей(а.с.158-159).

04.09.2018 року Виконавчим комітетом Корабельної районної у мсті Херсоні ради складено висновок № 02-14-462-25, згідно до якого, орган опіки та піклування прийшов до висновку про недоцільність відібрання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, від бабусі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, та вважає доцільним визначити місце проживання дитини разом із ОСОБА_1, враховуючи, що ОСОБА_1 з 2016 року опікується онуком, який відповідно до результатів обстеження, проведених психологом Херсонської міської громадської асоціації психологів та психотерапевтів від 19.03.2018року, втратив довіру до батька, прихильний до бабусі та дідуся і, відповідно до бажання малолітнього на даний час проживання дитини разом із ними, є більш доречним, ніж з батьком(а.с.237-238).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови № 3 від 30.03.2007року (із змінами №20 від 19.12.2008року) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Отже, ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Позбавлення батьківських прав - це санкція, застосовувана в тих випадках, коли здоров'я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини піддається небезпеці внаслідок застосування батьками неправомірних способів здійснення батьківських прав, неналежного їхнього поводження або злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків.

Однак, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У своєму рішення (справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Згідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як установлено судом в судовому засіданні відповідач за первісним позовом бажає спілкуватися з синами та піклуватись про них, приймати участь у їх вихованні, батько працює, по можливості відвідує синів, звернувся до суду із зустрічним позовом про відібрання малолітнього сина ОСОБА_7 в бабусі та визначення місця проживання з ним, а тому підстав вважати, що відповідач свідому ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини немає.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтвердили факти викладені в позові ОСОБА_1, проте суд не приймає до уваги покази даних свідків, оскільки вони не підтвердили факт свідомого ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків відносно своїх дітей, у тому числі малолітнього сина ОСОБА_7, жодних інших обставин, які мають значення для вирішення справи вказані свідки не повідомили.

Висновок Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 ґрунтується лише на фактах, що батько не піклується про малолітнього сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами та станом здоров'я, а матеріальну допомогу почав надавати після звернення ОСОБА_1 до Служби у справах дітей з цього приводу, проте обставини ухилення батька від виконання батьківських обов'язків викладені лише зі слів ОСОБА_1 та не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами.

Не містить зазначений висновок також обґрунтування того, в чому полягає повне та всебічне забезпечення прав та законних інтересів дитини, як наслідок позбавлення батьківських прав батька, який бажає і може виховувати та утримувати дитину.

Отже, судом не встановлені обставини , які свідчать про винне, умисне ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків, оскільки матеріалами справи підтверджено, що батько дітей на протязі всього життя дітей, піклувався про дітей, відносини між ними були дружніми, діти були прихильні до батька, батько надає матеріальну допомогу дітям, а спір який виник між батьком дітей та їх бабусею, а також характер роботи батька, перебування тривалий час у рейсах свідчить про існування об'єктивних перешкод для реалізації відповідачем його батьківських обов'язків та спричинило неналежне піклування про дитину з підстав, що не завжди залежать від відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено та судом не встановлено наявності такого обов'язкового елементу як винності в умисному ухиленні батька від виконання його батьківських обов'язків.

Такий висновок суду, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 26 грудня 2018року (у справі №404/6391/16-ц).

Згідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд на підставі доказів, поданих сторонами, враховуючи конкретні обставини справи, бажання ОСОБА_3 займатися вихованням та духовним розвитком сина, а також, виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав з огляду на недоведеність позивачем виключних обставин, з якими закон пов'язує можливість позбавлення батьківських прав.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про відібрання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у ОСОБА_1 та передання його на виховання батькові ОСОБА_7, визначення місця проживання разом з батьком суд також приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, із таких підстав.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтями 151 та 163 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними.

Права батьків, у тому числі тих, хто живе окремо від дитини, на виховання дитини і спілкування з нею можуть бути обмежені лише законом (статті 153 і 157 СК України).

Якщо дитина утримується особою не на законних підставах, суди можуть за позовом батьків постановити рішення про відібрання та повернення дитини, якщо буде встановлено, що це не суперечить інтересам дитини (статті 162 та 163 СК України).

Статтею 155 СК України заборонено здійснення батьківських прав всупереч інтересам дитини. Рішення про визначення місця проживання дитини повинно прийматися першочергово із урахуванням інтересів самої дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Із висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради № 02-14-462-25 від 04.09.2018 про недоцільність відібрання малолітнього ОСОБА_7 у бабусі ОСОБА_1 вбачається, що відповідно до результатів обстеження, проведених психологом Херсонської міської громадської асоціації психологів та психотерапевтів від 19.03.2018 року, хлопчик втратив довіру до батька, ОСОБА_7 прихильний до бабусі та дідуся і, відповідно до бажання малолітнього на даний час проживання дитини разом з ними, є більш доречним.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, проживає в квартирі, яка належить його дружині, на даний час працевлаштувався моряком та більш ніж чотири місяці на рік перебуває за межами України у відрядженні, що свідчить про неможливість останнього постійно знаходиться поряд з сином та приділяти йому належну увагу.

Оцінивши всі надані докази в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, а саме відповідності інтересам дитини таких обставин, як проживання дитини тривалий час, у тому числі після смерті матері разом із бабусею та братом, особисту прихильність дитини до бабусі та дідуся, відносини між дитиною і батьком, а також проживання батька в іншому шлюбі та його перебування тривалий час у відрядженні, суд дійшов висновку, що відібрання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у ОСОБА_1 та передання його на виховання батькові ОСОБА_7, визначення місця проживання разом з батьком на даний час суперечить інтересам дитини.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі перешкоджання ОСОБА_6 у спілкуванні із сином, батько дитини не позбавлений права повторного звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом із батьком.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про призначення її опікуном малолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, суд приходить до висновку про їх безпідставність, оскільки опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, відповідно до положень ст.61 ЦК України встановлює орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу.

На підстави викладеного, ст.9, 51 Конституції України, ст.ст. 19, 150-151, 155, 157, 160, 161, 163-164 СК України, Конвенцією з прав дитини, керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258- 259, 263- 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної у м. Херсоні ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Повний текст судового рішення складено 06.05.2019 року.

Суддя: В.В. Прохоренко