Справа № 419/2507/19
Провадження № 2/419/602/2019
19 листопада 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,
при секретарі - Шапка О. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, треті особи: Центр надання адміністративних послуг Новоайдарської РДА, Служба у справах дітей Новоайдарської РДА, -
ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, треті особи: Центр надання адміністративних послуг Новоайдарської РДА, Служба у справах дітей Новоайдарської РДА.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
ВідповідачОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою позивача, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її онукою. Відповідачі зареєстровані у вищевказаній квартирі, однак фактично за місцем реєстрації не мешкають з 2014 року. У добровільному порядку відповідачі не знімаються з реєстрації з належної позивачу на праві приватної власності квартири, внаслідок чого позивач позбавлена можливості в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, зокрема, реєстрація відповідачів у належній позивачу квартирі є перешкодою для оформлення субсидії для оплати комунальних послуг.
На підставі вищевикладеного позивач вимушена звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, за захистом своїх прав.
Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.56), заперечень проти вирішення справи при заочному розгляді не надала.
Відповідач - ОСОБА_2 , яка також є законним представником малолітньої ОСОБА_3 , відзиву на позовну заяву не надала, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином сповіщена про дату, час та місце судового засідання, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала.
Представник третьої особи Центру надання адміністративних послуг Новоайдарської РДА - Палій Г.Л. у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с.53), заперечень проти позову не надала.
Представник третьої особиСлужби у справах дітей Новоайдарської РДА - Кригіна Т.М. у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та не заперечувала проти задоволення позову (а.с.55).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.
Положеннями ст. ст. 319 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 383 ЦК України будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім`ї.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.09.1999 року, бланк серії АВВ №336901 (а.с.13).
ВідповідачОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дочкою позивача, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є її онукою, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб №1999, виданої 29.08.2019 року ЖКГ КП «Жилбудсервіс» (а.с.40) та копією будинкової книги (а.с.8-12).
Згідно акту, наданого 29.08.2019 року комендантом ОСОБА_4 , затвердженого заст. директора КП «Жилбудсервіс» ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.06.2014 року не мешкають за місцем реєстрації та їх особисті речі у квартирі відсутні (а.с.39).
З пояснень позивача вбачається, що у добровільному порядку відповідачі не знімаються з реєстрації з належної їй на праві приватної власності квартири, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, зокрема, реєстрація відповідачів у належній їй квартирі є перешкодою для оформлення субсидії для оплати комунальних послуг.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.
Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами справи (а.с.19, 25, 34-36).
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїх майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України).
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частинами 2, 3 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом достовірно встановлено, що відповідачі не користуються житлом за місцем реєстрації понад п`ять років, представник Служби у справах дітей Новоайдарської РДА не заперечувала проти задоволення позову, що дає суду законні підстави для задоволення позову та визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.
Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
На підставі ст. ст. 15, 317, 319, 321, 355, 369, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 150 ЖК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, треті особи: Центр надання адміністративних послуг Новоайдарської РДА, Служба у справах дітей Новоайдарської РДА - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий О. М. Іванова