Ухвала

11 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 439/1387/18

провадження № 61-19751ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватної агрофірми імені Шевченка, третя особа - Управління Пенсійного фонду України у Бродівському районі Львівської області, про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив суд зобов`язати Приватну агрофірму імені Шевченка видати йому довідку, передбачену Порядком визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2005 року № 306, із зазначенням доходу за результатами роботи по вичинці шкіри, строк виконання якої перевищував календарний місяць, та цивільно-правових договорів як підстави для виплати цього доходу.

Позов ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що внаслідок крововиливу в головний мозок (інсульту) у 2013 році йому було встановлено І групу інвалідності. Це захворювання призвело до тривалої реабілітації. Він змушений постійно звертатися до лікарів і потребує стороннього догляду. При нарахуванні йому пенсії Управлінням Пенсійного фонду України у Бродівському районі Львівської області не враховано заробіток, який він отримував у колгоспі імені Шевченка Бродівського району за цивільно-правовими договорами в періоди: з 01 листопада 1987 року по 28 лютого 1988 року - 2 669 рублів; з 24 жовтня 1988 року по 28 лютого 1989 року - 7 096 рублів; з 01 листопада 1989 року по 28 лютого 1990 року - 11 392 рублів; з 27 листопада 1990 року по 27 березня 1991 року - 18 677 рублів; з 27 листопада 1991 року по 27 березня 1992 року - 160 580 карбованців-купонів. У вказані періоди він тимчасово складав повноваження завідуючого звірогосподарства та укладав з колгоспом імені Шевченка договори на виконання робіт по забою звіра та вичинці шкіри. Весь технологічний процес тривав чотири місяці в рік (листопад, грудень, січень, лютий, березень або жовтень). На його звернення про надання роз`яснення причин неврахування цих сум до пенсії, Пенсійний фонд України повідомив, що в його пенсійній справі відсутня довідка, оформлена згідно з додатком до порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2005 року № 306, яка підтверджувала б виплату йому заробітної плати за результатами роботи.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року позов задоволено. Зобов`язано Приватну агрофірму імені Шевченка видати ОСОБА_1 довідку, передбачену Порядком визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2005 року № 306, із зазначенням доходу за результатами роботи по вичинці шкіри, строк виконання якої перевищував календарний місяць, та цивільно-правових договорів як підстави для виплати цього доходу, виплаченого за результатами роботи в період з 01 листопада 1987 року по 28 лютого 1988 року (дохід становив 2 669 рублів); 24 жовтня 1988 року по 28 лютого 1989 року (дохід становив 7 096 рублів); з 01 листопада 1989 року по 28 лютого 1990 року (дохід становив 11 392 рублів); з 27 листопада 1990 року по 27 березня 1991 року (дохід становив 18677 рублів); з 27 листопада 1991 року по 27 березня 1992 року (дохід становив 160 580 карбованців-купонів).

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року - без змін.

31 жовтня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є зобов`язання видати довідку про дохід, отриманий за результатами роботи в певний проміжок часу.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначення у постанові Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягають окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року і постанови Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року та про розгляд справи у присутності представника заявника.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватної агрофірми імені Шевченка, третя особа - Управління Пенсійного фонду України у Бродівському районі Львівської області, про зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук