Справа № 584/1268/18
Провадження № 2/584/139/19
РІШЕННЯ

Іменем України

14.01.2019 Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого судді Токарєва С.М.

при секретарі Зікрати Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бояро-Лежачівської сільської ради Путивльського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,803 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бояро-Лежачівської сільської ради Путивльського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 24.11.2013 в с. Бояро-Лежачі Путивльського району Сумської області та яка прийняла вказане майно шляхом вступу в управління та володіння садковим майном, але не оформила за життя, після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, який помер 15.05.2001 в с. Бояро-Лежачі та якому зазначена земельна ділянка належала відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 034439.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2, прийняв спадщину після її смерті у додатковий строк, визначений рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 01.07.2015 (спадкова справа № 83/2015 від 31.07.2015), отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на окреме спадкове майно.

При цьому, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку позивач не може в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на неї.

Посилаючись на те, що хоча померлий ОСОБА_3 за життя і не отримав державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку, оскільки він був виданий після його смерті, але в той же час, державний акт було виготовлено та зареєстровано на імя померлого, а зазначена земельна ділянка є сформованою, просив визнати за ним право власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері. Витрати по справі просив покласти на нього.

Ухвалою судді Путивльського районного суду Сумської області від 13.09.2018 відкрито провадження у вказаній справі та витребувано з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області копію державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 034439 від 21.12.2001.

У судове засідання позивач не зявився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнаний.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлено, що 24.11.2013 в с. Бояро-Лежачі Путивльського району Сумської області померла ОСОБА_2, мати позивача.

Будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, позивач прийняв спадщину у додатковий строк, визначений рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 01.07.2015 (спадкова справа № 83/2015 від 31.07.2015), отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на окреме спадкове майно, яким є земельна ділянка площею 1,7213 га на території Бояро-Лежачівської сільської ради Путивльського району Сумської області.

До спадкового майна входить також земельна ділянка загальною площею 2,803 га (складається з двох земельних ділянок площами 1,081 га та 1,721 га), надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бояро-Лежачівської сільської ради Путивльського району, яку померла ОСОБА_2 прийняла шляхом вступу в управління та володіння спадкового майна, а саме розпорядилася особистими речами померлого чоловіка ОСОБА_3 (15.05.2001), але не оформила за життя.

Водночас, позивач не може оформити свої права на успадковане майно через відсутність правовстановлюючого документу на нього, що вбачається з листа нотаріуса від 19.02.2018.

Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 034439, його видано 21.12.2001 на імя ОСОБА_3, який помер 15.05.2001, тобто після смерті останнього.

В той же час, Витягами з Державного земельного кадастру від 12.12.2018 № НВ-018 та № НВ-018 підтверджено, що ОСОБА_3 на підставі державного акту серії IІ-СМ № 034439 від 21.12.2001 є власником земельних ділянок: «сіножаті» кадастровий № :05:002:0349, площею 1,0812 га, та «ріллі» кадастровий номер :05:004:0118, площею 1,7214 га.

Пунктами 9-10 розділу VII Закону "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього ж Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема місце її розташування та опис меж.

Відповідно до ч.1 ст. 21 цього ж Закону відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Частиною 1 ст. 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, коли на час розгляду справи вказана земельна ділянка є сформованою та виділеною в натурі, тобто входить до складу спадщини, тому таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, отже може бути прийняте судом.

З урахуванням відповідного клопотання позивача, понесені ним витрати судом не розподіляються.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1220, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст. 79-1 ЗК України, п. 9-10 розділу VII, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр", ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 2,803 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бояро-Лежачівської сільської ради Путивльського району Сумської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 034439 від 21.12.2001, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 24.11. 2013 в с. Бояро-Лежачі Путивльського району Сумської області.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв