Справа № 520/941/19
Провадження № 2/520/2339/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Луняченка В.О.,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: м.Одеса. вул. Ільфа і Петрова, 61 кв.13 ІПН не відомий) про зміну порядку та способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про зміну порядку та способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, який стягується на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 14.01.2006 р з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зі стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень на стягнення у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини старше шести років щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини; стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки інваліда-дитинства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 28.01.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позивач копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін отримав 05.02.2018 року.

Відповідач копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін отримав 05.02.2018 року, проте у визначені строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Так судом встановлено, що 11.08.2000 року позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3, уклала шлюб з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований 11.08.2000 року Київським районним управлінням юстиції м.Одеси, про що зроблений актовий запис № 571.

У шлюбі народилася дочка ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.10.2006 року шлюб між сторонами розірвано, та дитина залишилась проживати з матірю.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 14.01.2006 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 стягнуті аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно. Однак на даний час відбулись зміни у законодавстві, значно змінився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Суд враховує той факт, що позивач, з якою проживає дитина має незадовільний стан здоровя, більш того дитина за своїм станом здоровя потребує значно більшого розміру грошового утримання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено, що прожитковий мінімум становитиме на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Таким чином, розмір аліментів призначений за рішенням суду є меншим ніж встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша, третя статті 181 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи ту обставину, що визначений рішенням Київського районного суду м.Одеси 14.08.2006 року розмір аліментів в сумі 600,00 грн., які зобов'язаний сплачувати на утримання дитини відповідач, не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також є значно меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни визначеного судом способу стягнення аліментів із збільшенням їх мінімального розміру та вважає, що зазначене відповідає обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів та нормам сімейного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Визначаючи розмір частки від заробітку (доходу) відповідача, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує, що відповідачем позов визнано. Безспірний розмір аліментів на 1 дитину встановлений ч.5 ст. 183 СК України для видачі судового наказу складає 1/4 частину заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, зважаючи на наведену обставину, суд дійшов до висновку про задоволення позову в цій частині.

Щодо стягнення на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини, яка є інвалідом дитинства суд зазначає наступне.

Неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 є інвалідом дитинства за діагнозом: «Двобічне порушення слуху по звукосприйняттю. Двобічна сенсоневральна глухота», що підтверджується медичним висновком від 10.06.2005 № 200, яке міститься в матеріалах справи. Зазначений діагноз не підлягає лікуванню, проте потребує постійних витрат на обслуговування. У 2007 році дитині було зроблено кохлеарну імплантацію - це вживлення в равлика вуха штучного слухового апарата та завушна частина на вусі, які працюють і дають дитині змогу чути, розмовляти та вчитися в масовій школі лише тоді, коли пристрій повністю робочий. Для роботи цього пристрою потрібні спеціальні елементи живлення та аксесуари, які швидко виходять зі строю і потрібна заміна, необхідні регулярні заняття з логопедом-дефектологом, налаштування кохлеарного імпланта 1 -2 рази на рік; регулярна технічна підтримка, в залежності від виникаючих поломок, що підтверджено висновками лікаря. Також дитина потребує придбання ФМ-системи. Якщо своєчасно дитині не надати всіх необхідних елементів, дитина повністю залишається глухою і йде процес забуття мови і навичок спілкування, яких вона успішно набула з моменту операції та реабілітації. Згідно із копіями товарних чеків та накладних, копії яких містяться в матеріалах справи додаткові витрати на утримання дитини, пов'язані з наданням можливості підтримки її слуху щомісячно складають у середньому 3000 гривень.

Відповідач участі у додаткових витратах на підтримку слуха дитини, які несу позивач, не бере.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 викликані особливими обставинами - її хворобою, що стверджується зазначеними вище довідками.

При визначені розміру участі відповідача у додаткових витратах на дитину судом враховується, що відповідач за станом здоровя спроможний працювати, на утримання інших осіб аліменти не сплачує, а також станом здоровя позивача, яка страждає на онкозахворювання, тому суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача щомісячні додаткові витрати сумою 3000 гривень на дитину-інваліда, викликані особливими обставинами - її хворобою.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного, керуючись п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст. ст. 2, 4, 7, 9, 10, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІПН) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: м.Одеса. вул. Ільфа і Петрова, 61 кв.13 ІПН не відомий) про зміну порядку та способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 14.01.2006 року з ОСОБА_2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: м.Одеса. вул. Ільфа і Петрова, 61 кв.13 ІПН не відомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зі стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень на стягнення у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: м.Одеса. вул. Ільфа і Петрова, 61 кв.13 ІПН не відомий на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки інваліда-дитинства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: м.Одеса. вул. Ільфа і Петрова, 61 кв.13 ІПН невідомий в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору сумою 768,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луняченко В. О.