Справа № 454/987/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

за участю секретаря Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокаль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокальської міської ради, співвідповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із даним позовом до відповідача Сокальської міської ради та співвідповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якому зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер її батько ОСОБА_7, який до дня смерті проживав та був зареєстрований разом з позивачкою по АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, що належала йому на праві приватної власності згідно дублікату Свідоцтва про право власності. Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку належить позивачці на праві приватної власності згідно Реєстраційного посвідчення виданого ЛОР ДКП «Червоноградське МБТІ» 01.04.1993р. На все належне на день смерті майно ОСОБА_7 склав заповіт на користь свого сина, а рідного брата позивачки ОСОБА_8 Заповіт посвідчено Сокальською державною нотаріальною конторою 02.12.1988р.. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР 1963 р., ОСОБА_8 є спадкоємцем за заповітом, щодо спадкового майна його батька ОСОБА_7, однак строк на прийняття спадщини пропустив, за його продовженням до суду не звертався і не оформив спадкове майно на своє ім'я, а ІНФОРМАЦІЯ_7 помер. Згідно до ст. 551 ЦК УРСР 1963р., його дружина ОСОБА_2, мала би право на прийняття належної йому частки у спадщині, якби ОСОБА_8 прийняв спадщину, а відтак ОСОБА_2 також втратила право на прийняття належної її чоловікові частини спадкового майна. Вказує на те, що ОСОБА_2 також пропустила строк для її прийняття, оскільки після смерті ОСОБА_7 протягом 16 років не зверталась в нотаріальну контору з метою спадкування без поважної причини та відсутні підстави для поновлення строку для прийняття спадщини. Іншим спадкоємцем за законом, щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_7, відповідно до ст. 529 ЦК є його дочка, позивач по справі ОСОБА_1, яка у відповідності до ст. 549 ЦК, вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті батька, оскільки вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, а саме проживала разом з батьком у спадковому будинку до дня його смерті, проживає у ньому на даний час, несе витрати по його утриманню, підтримує його в належному стані, оскільки є власником іншої 1/2 частини будинку. Однак, оформити спадщину через нотаріальну контору позивачка не може, так яку існує заповіт на ім'я її брата ОСОБА_8, який спадщини не прийняв, строку для її прийняття не продовжував та помер так і не оформивши спадщину на своє ім'я, а його спадкоємець ОСОБА_2 протягом 16 років після його смерті не зверталася до нотаріуса з метою спадкування, а на даний час таке є неможливо так як строк для прийняття спадщини пропущено і такий не підлягає поновленню, оскільки пропущений без поважних причин. Просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 до ОСОБА_1 зазначила, що також має право на спадкування після смерті ОСОБА_7, так як в користь її чоловіка ОСОБА_8 був складений заповіт на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1, що належав спадкодавцю. Зазначає, що спірний будинок фактично поділений на дві частини з окремими входами та комунікаціями, 1/2 частина належить позивачці на праві приватної власності згідно реєстраційного посвідчення виданого ЛОР ДКП «Червоноградське МБТІ» 01.04.1993р., а інша 1/2 частина будинку зареєстрована за ОСОБА_7 згідно свідоцтва про право власності від 19.11.1962р. В даній частині проживала ОСОБА_1, в іншій свекор ОСОБА_7 із свекрухою. Зазначає, що її чоловік був у хороших стосунках із батьками, доглядав їх, допомагав по утриманні частини будинку та ближче до смерті батька він переїхав проживати до батьків, де проживав без реєстрації. Вказує на те, що її чоловік прийняв спадщину, так як вступив у фактичне управління та володіння спадковим майном. Після смерті батька через деякий час, вступивши у фактичне управління спадковим майном, ОСОБА_8 приїхав проживати в АДРЕСА_2. Позивач за первинним позовом не могла утримувати 1/2 частину будинку, що на праві власності належала померлому ОСОБА_7, оскільки утримуванням цієї частини будинку займався її чоловік ОСОБА_8 до 1998року. На час смерті ОСОБА_8 вона з ним та дітьми проживали в АДРЕСА_2. Після смерті чоловіка вона звернулася у Сокальську державну нотаріальну контору із заповітом від імені ОСОБА_7 на ім»я її чоловіка ОСОБА_8. Проте через відсутність усіх необхідних документів вона не змогла оформити спадщину. На цей час ОСОБА_1 жодних претензій на 1/2 частину будинку не висловлювала. Більше того, у них була домовленість про добровільне вирішення даного питання. Просить визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1.

В ході судового розгляду, у первинному позові як співвідповідачів залучено ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Позивач за первинним позовом ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не прибули, представником позивача надано суду заяву у якій просила розгляд справи проводити без її та позивачки участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, зустрічний позов не визнає та просили у його задоволенні відмовити. Крім цього, просить судові витрати покласти на позивачку.

Позивач ОСОБА_1 в ході розгляду справи зокрема зазначила, що вона все своє життя проживала у спірному спадковому будинку за адресою АДРЕСА_1. Будинок належав на праві спільної часткової власності її батькові ОСОБА_7 та дідові ОСОБА_3 в рівних частинах по 1/2. Частину житлового будинку вона успадкувала в 1962 році за заповітом після смерті діда в 1960 році. Іншу частину будинку її батько ОСОБА_7 заповів її братові ОСОБА_8 Її батьки померли в один місяць у червні 1991 року з різницею у півтора тижні. Брат ОСОБА_8 - ОСОБА_8 як його називали по домашньому - після одруження переїхав проживати в АДРЕСА_2 де працював лісником та постійно проживав до дня своєї смерті із своєю сім'єю. Після одруження брат не повертався, лише зрідка приїжджав до батьків, переважно лише коли вони отримували пенсію з тим, щоб забирати кошти, а тому всі обов'язки по догляду за батьками та в подальшому по їх похованню вона взяла на себе. Після смерті батьків брат перестав приїздити, жодного майна, що належало батькові чи документів з дому не забирав. Щодо спадкового майна то висловлювався, що йому нічого не потрібно. Вона сама за власні кошти спорудила надмогильні пам'ятники на батьках, доглядала за похованнями доки дозволяло здоров'я, а зараз догляд здійснюють її діти. Після смерті батька вона продовжувала проживати у будинку із своєю сім'єю, користувалася цілим будинком як і за життя батьків, будинок поділений не був, в будинку єдина система газопостачання, електропостачання, водопостачання та водовідведення. Оплата за вказані послуги здійснюється по одному особовому рахунку на кожен вид послуги на одного власника - ОСОБА_1 Позивачка сплачувала земельний податок за всю земельну ділянку яка належить до будинку та комунальні платежі одноособово. Наскільки їй відомо брат щодо спадкового будинку з заявою про прийняття спадщини за життя до нотаріуса не звертався, спадщину не приймав і в інший спосіб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 під час допиту як свідок, надала аналогічні пояснення.

Представник відповідача Сокальської міської ради в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки.

Відповідач за первинним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не прибула та не повідомила суд про причину неявки. В ході розгляду справи позовних вимог ОСОБА_1 не визнала. Зустрічний позов підтримала та просила задовольнити. повідомила, що позивачка за первинним позовом є рідною сестрою її чоловіка ОСОБА_8. Вона разом з чоловіком проживала в АДРЕСА_2. Чоловік помер в 1998 році. На даний час відносин не підтримують. Їй відомо, що батько чоловіка заповів йому половину свого будинку. Після складення заповіту батько чоловіка ще жив три роки. Чоловік працював у Золочівському Держлісгоспі повний робочий день, приїжджав до батьків під час відпустки або на вихідні. Знає, що чоловік приїжджав до батьків як вони були живими, привозив дерево, вапно, батько давав квитанції він сплачував комунальні послуги, був на похороні батька і матері, відшкодував сестрі витрати на поховання батька. Після смерті батька будинком користувалася його сестра, чоловік спадщину не оформляв, можливо через хворобу серця, а вона не наполягала. Чоловік віддав сестрі в користування свою частину будинку, вона користувалася всім будинком, сестра казала, що якщо він буде продавати свою частину, то вона перший покупець. Після смерті чоловіка вона хотіла оформити право власності на частину будинку, консультувалася у нотаріуса в м.Сокаль. Потрібне було свідоцтво про смерть матері і батька чоловіка. Зверталася в ЗАГС, щоб дали копії, сказали, що надішлють в Золочівський ЗАГС за місцем її проживання, однак не надіслали. Більше нікуди не зверталася право власності на спадкову частину будинку ні вона, ні діти не оформляли спадкова справа не заводилась.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, не повідомила суд про причину неявки. В ході розгляду справи позовних вимог ОСОБА_1 не визнала та щодо задоволення зустрічного позову не заперечила. Повідомила, що позивачка за первинним позовом є її тіткою. Їй відомо, що за заповітом одна половина будинку була на бабу ОСОБА_12, яка записала свою половину дочці ОСОБА_1. Друга частина належала ОСОБА_7 її дідові, яку дід заповів її батькові. Після заповіту дідусь прожив три роки. Дід заповіту не змінював. Після смерті батька мама пробувала зареєструвати право власності на половину будинку, однак їй не вдалося.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не прибула та не повідомила суд про причину неявки.

Представник відповідачів за первинним позовом - адвокат ОСОБА_13 в судове засідання не прибув, не повідомив суд про причину неявки. В ході розгляду справи первинного позову не визнав, заперечив щодо його задоволення. В свою чергу підтримав зустрічний позов, просив задовольнити та підтримав обґрунтування вимог, що викладене у зустрічному позові.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що сім'ю ОСОБА_1 знає дуже давно, вони сусіди, їх батьки товаришували, та вони разом росли як в одному домі. Пам'ятає брата ОСОБА_1 - ОСОБА_8, він навчався в лісотехнічному інституті та потім поїхав проживати у Золочівський район. Їй відомо, що мати ОСОБА_1 була лежачою та хворіла шість років, а як мати померла через дев'ять днів помер батько. Брат ОСОБА_1 приїжджав лише за життя батька, коли він отримував пенсію, купував батькові випивку. Догляд за батьками здійснювала ОСОБА_1. На час смерті батьків ОСОБА_8 не було, приїздив лише на похорон та відразу поїхав. Після смерті батьків вона не бачила, щоб ОСОБА_8 забирав якесь майно чи доглядав будинок чи земельну ділянку, ОСОБА_1 весь час користувалася цілим будинком, здійснювала всі необхідні платежі, доглядала за будинком та обробляла земельну ділянку, будинок ніколи не ділили.

Свідок ОСОБА_19 показала, що проживає в АДРЕСА_3, тобто по-сусідству з позивачкою. В них склалися хороші добросусідські відносини. Вона з дитинства товаришувала разом з дітьми позивачки, часто була в них вдома, а тому їй відомі обставини, що стосуються проживання позивачки та її покійного брата у спірному будинку. Так, брат позивачки проживав у будинку до часу навчання у Львівському лісотехнічному інституті, після закінчення якого він переїхав проживати у Золочівський район разом із своєю сім'єю. На час смерті батька позивачки її брат уже проживав постійно в Золочівському районі, зрідка приїжджав до батьків лише коли вони були живими з портфелем як начальник та на похорон. Не бачила, щоб щось привозив. Пам'ятає, що коли помер батько позивачки - дідо ОСОБА_7, то вона разом з іншими сусідами допомагала підготовлювати домовину (оббивали полотном зсередини), оскільки на той час готових домовин не було. Догляд за батьками здійснювала позивачка. Після смерті батьків дядько ОСОБА_8 майна не забирав та в будинку не проживав, оскільки відразу після похорону поїхав додому. Пам'ятники на могилах батьків споруджувала позивачка, яка після смерті батьків залишилася проживати у будинку, здійснювала за ним догляд, все оплачує та проживає по даний час. Знає, що у будинку жили всі разом і позивачка з сім'єю і її батьки, будинок ніколи не ділили на два окремі. В будинку один лічильник на воду, світло та газ.

Свідок ОСОБА_20 показала, що є дочкою позивачки та їй відомо, що брат матері, а її дядько ОСОБА_8 не проживав в будинку відколи одружився, жив в Золочівському районі. Коли живими були дідо і баба він приїжджав інколи, а як померли то приїхав лише на похорон. Після похорону поїхав додому, ніякого майна не брав. Баба була лежачою багато років, догляд за нею здійснювала мати. Дід помер на дев'ятий день після смерті баби. В будинку проживали всі разом, будинок ніколи не ділили, не знала, що дід склав заповіт на дядька ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_21 показала, що є дочкою позивачки та їй відомо, що брат матері, а її дядько ОСОБА_8 не проживав в будинку відколи одружився, жив в Золочівському районі. Знає, що він ніколи не приїжджав після смерті діда і баби, багато років не спілкувалися з його сім'єю. Коли живими були дідо і баба він приїжджав інколи, купував дідові за його гроші випивку, мати сварилася, щоб не давав дідові горілку, бо дід був старий і хворий, а баба багато років прикутою до ліжка. Матері було важкого доглядати обох. Дід помер на дев'ятий день після смерті баби. Як дід і баба померли, то приїхав лише на похорон. Після похорону поїхав додому, вона не бачила, щоб він щось забирав з хати. В будинку проживали всі разом, будинок ніколи не ділили.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Сокальським райвідділом ЗАГС вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_7.

Згідно дублікату свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Сокальської міської ради 05.03.1999р., замість втраченого свідоцтва про право власності, виданого 19.11.1952р. на підставі рішення Сокальського міськвиконкому № 106 від 26.09.1952р. вбачається, що ОСОБА_7 належала на праві приватної власності 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1.

Із реєстраційного посвідчення виданого ЛОР ДКП «Червоноградське МБТІ» 01.04.1993р., виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Сокальською державною нотаріальною конторою 14.03.1962р. за реєстром № 736. вбачається що 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1, належить позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_12, про, що вчинено актовий запис №35 від ІНФОРМАЦІЯ_8

З свідоцтва про народження ОСОБА_1, встановлено, що її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_12.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, встановлено, що ОСОБА_1 17.09.1966р. укла шлюб з ОСОБА_22 та змінила дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 14.03.1962 року державним нотаріусом Короленко З.М. вбачається , що ОСОБА_1 в особі свого законного представника ОСОБА_12 прийняла у спадщину за заповітом після смерті діда ОСОБА_24 1/2 (половину) житлового будинку АДРЕСА_1 .

Із будинкової книги на будинок АДРЕСА_1, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована у вказаному будинку з 1969 року по даний час.

Згідно довідок Червоноградського ПАТ «Львівгаз» від 19.01.2016р., Сокальського РЕМ від 18.01.2016р. Сокальського МКП «Водоканал» від 12.06.2016р. вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, послуги надаються за одним особовим рахунком на прізвище ОСОБА_1

З платіжних повідомлень за 1991, 1992 роки вбачається що ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_22 сплачували земельний податок за адресою знаходження житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_5, виданого Сокальським РВ ЗАГС 12.11.1970 року, вбачається, що ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 та його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_12.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого Єлиховицькою сільською радою Золочівського району Львівської області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_8.

Згідно заповіту посвідченого 02.12.1988р. Сокальською державною нотаріальною конторою, вбачається, що ОСОБА_7 заповів належну йому 1/2 ідеальну частину з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1, своєму синові ОСОБА_8 і одночасно зобов'язав його надати право довічного користування цією половиною житлового будинку його дружині ОСОБА_12..

Із відповіді сільського голови Єлиховецької сільської ради ОСОБА_26 № 51 від 09.02.2015р., вбачається , що ОСОБА_8 на території сільської ради в с. Зозулі був зареєстрований і проживав з 1985р. по день смерті.

В свою чергу, на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963р.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР 1963р., ОСОБА_8 є спадкоємцем за заповітом, щодо спадкового майна його батька ОСОБА_7

Згідно зі статтею 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Згідно до ст. 551 ЦК УРСР 1963р., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є спадкоємцями ОСОБА_8 за правом представлення.

Відповідно до ч.2 ст. 553 ЦК УРСР 1963р., спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини вважається таким, що відмовився від спадщини.

Згідно ст. 554 ЦК УРСР 1963р., в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Позивач за первинним позовом ОСОБА_1 відповідно до ст. 529 ЦК є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_7

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., правила книги 6 ЦК України застосовується до спадщини яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом, однак спадщина була прийнята позивачкою, відтак правомірним є застосування до спірних правовідносин вимог ЦК УРСР 1963р. Аналогічну позицію висловлено в листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де зазначено, що якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК Української РСР 1963р., застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

ОСОБА_8 не проживав на день смерті разом з своїм батьком ОСОБА_7, а від так не міг вступити у фактичне володіння та управління спадковим майном шляхом постійного проживання разом з батьком до дня його смерті у 1991р. та у жодний інший спосіб, що визначений у п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 № 45/5 за яким зокрема свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу УРСР).

Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому окладному страхуванню або зборах; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Відтак, ОСОБА_8 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. зобов'язаний був протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подати державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Однак, таких дій не вчиняв та не отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом і не отримав на своє ім'я свідоцтво про право власності на частину будинку, помер в травні 1998р. Таким чином, позбавив свою дружину ОСОБА_2 та своїх дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку переходу права на спадкування.

Така позиція узгоджується з листом ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-75304-13 від 16.05.2013р., в якому йдеться, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

Відповідно до ч.2 ст. 553 ЦК УРСР 1963р., спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини вважається таким що відмовився від спадщини. Що в даному випадку вказує на те, що саме ОСОБА_8 не прийняв спадщини, оскільки не вчинив жодної дії щодо її прийняття.

Згідно ст. 554 ЦК УРСР 1963р., в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Разом з тим, спадкоємцем за законом, щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_7, відповідно до ст. 529 ЦК є його дочка, позивач за первинним позовом ОСОБА_1, яка у відповідності до ст. 549 ЦК, вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті свого батька, оскільки вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, а саме проживала разом з батьком у спадковому будинку до дня його смерті, проживає у ньому на даний час, несе витрати по його утриманню, підтримує його в належному стані, так як є власником іншої 1/2 частини будинку.

Відтак позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 підлягають до задоволення в повному обсязі.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, судом в ході розгляду справи не встановлено та позивачем не надано доказів того, що її чоловік ОСОБА_8 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_7, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном, відтак у задоволенні зустрічних позовних вимог суд відмовляє.

Також суд не вирішує питання щодо відшкодування відповідачем судових витрат, оскільки позивачем подано клопотання про покладення судових витрат на неї.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259,265,268,273, 354,355 ЦПК України , суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сокальської міської ради, співвідповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування, відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Повний текст рішення складено 16.01.2019р.

Головуючий: Т. В. Струс