ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3441/19 Справа № 214/5933/18 Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач -ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2018 року, яке ухвалено суддею Черновою Н.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 грудня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона є пенсіонеркою, не працює, на її утриманні знаходиться її матір - пенсіонерка, отримує пенсію за віком у розмірі 5183,98 грн., довічно. Єдиним доходом в них є її пенсія та пенсія її матері у розмірі 1683,24 грн., інших джерел доходу в них немає, проживають удвох, обидві постійно хворіють. Пенсії позивача не завжди вистачає на лікування, тому що окрім цього гроші витрачаються на їжу та сплату комунальних послуг, в зв'язку з чим її матеріальне становище є вкрай тяжким. Син позивача - ОСОБА_2 матеріальної допомоги їй не надає, хоча офіційно працює, в зв'язку з чим вона звернулась до суду з позовом до нього про стягнення аліментів на її утримання. Відповідач працездатний, з липня 2018 року проживає разом з нею, проте не піклується про неї, не допомагає, аліментних зобов'язань не має. В зв'язку з її непрацездатністю, складними життєвими обставинами, необхідністю в лікуванні, просила стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку( доходу).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь матері ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку (доходу).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначила, що з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання їх спільної дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, також в Жовтневому районному суді м. Кривого Рогу розглядається справа, щодо стягнення аліментів з відповідача на її утримання, до досягнення дитиною трьох років, ці обставини сторони по справі приховали від суду першої інстанції. Вважає, що позов поданий з метою зменшення розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на її утримання, до досягнення дитиною трьох років

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 зазначає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 зазначає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи в порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України, відповідно до вимог п.1ч.4ст.274 справи про стягнення аліментів розглядаються в спрощеному позовному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, відзивів на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що вона є пенсіонеркою, в правовому розумінні непрацездатною, знаходиться на «Д» обліку терапевта з приводу захворювання опорно-рухового апарату, ЛОР патології, тому за своїм станом здоров'я потребує лікування, та у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач, який є її сином, не надає, хоча є працездатним, офіційно працевлаштованим і має можливість сплачувати аліменти на утримання матері.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Судом встановлено, що відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 28 лютого 2011 року Пенсійним фондом України позивач ОСОБА_1 є пенсіонеркою, та отримує пенсію за віком (а.с.4).

Відповідно довідки від 27.08.2018 року Саксаганського відділу обслуговування громадян в м. Кривий Ріг ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (Криворізьке центральне об'єднання ), як пенсіонерка, отримує пенсію за віком, в розмірі 5183, 98 грн. (а.с. 5)

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 відповідач ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.37)

Згідно довідки №502/1 Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 «Криворізької міської ради амбулаторія загальної практики сімейної медицини №2, ОСОБА_1, знаходиться на «Д» обліку терапевта з приводу захворювань опорно-рухового апарату, ЛОР патології (а.с.8)

Частиною 1 статті 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено частиною 1 статті 204 СК України.

Відповідно до статті 201 СК України визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків.

Таким чином, моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено, що з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, становить 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки від 27.08.2018 року Саксаганського відділу обслуговування громадян в м. Кривий Ріг ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (Криворізьке центральне об'єднання ), як пенсіонерка, отримує пенсію за віком, в розмірі 5183, 98 грн., що значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, у зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що позивач отримує пенсію у розмірі, який забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, тому відсутні підстави для її утримання з боку відповідача.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що відповідач має аліментні зобов'язання, не мають правового значення, оскільки, з огляду на вищевикладене, колегія суддів встановила, що обов'язок утримання повнолітніми дітьми непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним, а виникає за умови, що їх заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи є меншими за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв'язку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п. п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 03 грудня 2018 року - скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: