Справа № 462/5134/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

судді Постигач О.Б.

за участю секретаря судового засідання Аврамишина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» 12 серпня 2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 17859,84 грн. за кредитним договором № б/н від 11.11.2009 року та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 11.11.2009 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 08.07.2019 року має заборгованість 17859,84 грн., з яких: 4062,66 грн. заборгованість за тілом кредита; 4133,61 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 7470,15 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 866,76 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.;, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 826,66 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, а тому просять позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 02.09.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, яка подала клопотання, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за відсутності позивача та проти заочного розгляду справи не заперечує, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання розгляду справи повідомлялась належним чином. 18.10.2019 року подав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що він категорично заперечує факт ознайомлення із «Умовами та правилами надання банківських послуг» позивача, а сам по собі факт подання відповідачем заяви (будь-якого характеру), а також укладення (підписання) будь- яких кредитних договорів - не може свідчити про юридично встановлені обставини наявності між позивачем та відповідачем кредитних правовідносин. Також він не погоджується із здійсненим позивачем розрахунком заборгованості. Позивач одноособово та самочинно здійснив збільшення тіла кредиту з 4 000,00 грн. до 8 196,27 грн. В розрахунку заборгованості-2 відсутні відомості про заборгованість у розмірах 500,00 грн. фіксованого штрафу та 826,66 грн. процентного штрафу, на які посилається позивач у позовній заяві. Крім того, позивачем у розрахунку заборгованості-2 зазначена заборгованість по судовим штрафам у розмірі 1 326,66 грн., однак позивачем у позовній заяві жодним чином не аргументовано та не доведено даної суми заборгованості. Додатково звертає увагу суду на той факт, що наявні в матеріалах копії додатків до позовної заяви не завірені належним чином. Враховуючи наведене просить в позові відмовити, а також просить суд застосувати строки позовної давності, які банком пропущені.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.11.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви, згідно якої АТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 4000 грн. /а.с.11/.

У заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви надав розрахунок заборгованості за договором №б/н від 11.11.2009 року станом на 31.10.2015 року та станом на 08.07.2019 року /а.с. 4-10/, копію заяви позичальника від 11.11.2009 року /а.с. 11/, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 10.11.2009 року /а.с. 12/, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ /а.с. 13-27/ та копію паспорта відповідачки ОСОБА_2 /а.с. 28-29/.

За наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 08.07.2019 року має заборгованість 17859,84 грн., з яких: 4062,66 грн. заборгованість за тілом кредита; 4133,61 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 7470,15 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 866,76 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 1326,66 грн. заборгованість по судовим штрафам.

Вирішуючи даний спір суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 11.11.2009 року процентна ставка не зазначена, так само як і не вказано суму кредиту, яка визначена лише в тексті позовної заяви.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту за користування кредитними коштами. Із доданого розрахунку вбачається, що відповідачем погашено заборгованість за тілом кредиту в розмірі 74602 грн., за простроченим тілом кредиту 3057,42 грн. Заборгованість за тілом кредиту становить 4062,66 грн.,заборгованість за простроченим тілом кредиту 4133,61 грн., заборгованість за нарахованими відсотками становить 0,00 грн.

Однак, поданий позивачем розрахунок суми заборгованості не відповідає змісту позовних вимог, оскільки відповідно до п.п. 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, що зазначив позивач у позовній заяві, не зрозумілою і не обґрунтованою є вимога про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту при відсутності заборгованості за нарахованими відсотками. Такий вид заборгованості не узгоджений і не передбачений Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, зокрема, розділом 1.1.1 Терміни і поняття.

Розрахунок не містить даних щодо номеру платіжної картки, на якій виникла заборгованість. Відсутні у справі докази щодо строку дії кредитної картки (строку дії договору).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 4133,61 грн. не підтверджена належними та допустимими доказами, які, крім того, не узгоджуються між собою, спростовані матеріалами справи, а тому не підлягає задоволенню.

Також обґрунтовуючи право вимоги про стягнення 7470,15 грн пені за прострочене зобов`язання, 866,76 грн -пені за несвоєчасну сплату боргу від 100 грн., а також штрафи в розмірі 500 грн. та 826,66 грн. позивач, окрім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11.11.2009 року, посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов зрозуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приват Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року винесеній по справі № 342/180/17.

Відповідно вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_2 АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Із огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, оскільки позивачем доведено належними та допустими доказами факт укладення договору з відповідачем, а розрахунок заборгованості від 08.07.2019р. свідчить про користування відповідачем кредитними коштами (графа витрати клієнтом кредитних коштів), а тому стягує з відповідачки на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним Договором б/н від 11.11.2009 року за тілом кредиту у розмірі 4062,66 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Суд не бере до уваги покликань відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності з приводу заявлених вимог, оскільки судом беззаперечно встановлено, що відповідач у спірний період, а саме з 30.11.2015 р. по 26.05.2019 р. частково вносив кошти на погашення заборгованості, чим переривала перебіг позовної давності.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 437 грн.

Керуючись ст. 207, 509, 526, 549, 551, 626-629, 633-634, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299)4062 грн. 61 коп. (чотири тисячі шістдесять дві гривні шістдесять одна копійка).

Стягнути зОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299)437 грн. (чотириста тридцять сім гривень) судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя Постигач О.Б.