ОСОБА_1 унікальний номер: 448/1722/17
Провадження № 2/448/50/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10.01.2019 року Мостиський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Торської І.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м.Мостиська справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просить стягнути з останнього заборгованість в розмірі 20 001,52 грн., яка сплачена нею в порядку примусового виконання на підставі виконавчого листа №448/689/15-ц від 12.10.2015 року, як поручителем за кредитним договором з КС «Самопоміч».

Свої вимоги мотивувала тим, що 21.03.2014 року між «Самопоміч» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №MS на строк по 21.03.2016, згідно умов якого кредитна спілка надала позичальнику кошти у розмірі 35000 грн. зі сплатою 48% річних. У той же день між кредитною спілкою, боржником та позивачем було укладено договір поруки №MS-П, за яким остання поручилася відповідати перед позикодавцем за належне виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором. Цього ж дня було укладено ще три аналогічні за змістом договори поруки: №MS-П, №MS-П та №MS-П, згідно яких поручителями також виступали ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_7.

Внаслідок невиконання ОСОБА_5 кредитних зобовязань судовим рішенням в солідарному порядку з відповідача та позивача, а також інших поручителів було стягнуто заборгованість за кредитним договором. Позивачем в порядку виконавчого провадження було сплачено суму заборгованості, яка виникла у відповідача перед СК «Самопоміч» в сумі 20 001,52 грн. в тому числі витрати понесені у звязку з проведенням виконавчих дій та сплати виконавчого збору. В той час, в досудовому порядку відповідач відмовився повернути зазначені кошти, чим порушив право позивача на стягнення суми боргу з позичальника за кредитним договором в порядку регресу.

Ухвалою суду від 06.08.2018 року провадження у справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника померлого відповідача.

Ухвалою суду від 19.09.2018 року провадження у справі відновлено та залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача, а саме ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Правонаступник відповідача ОСОБА_4, щодо позовних вимог заперечила та зазначила, що у неї немає можливості сплатити позивачу заявлену суму заборгованості, оскільки у неї важке матеріальне становище, має боргові зобовязання, на утриманні у неї перебуває неповнолітній внук, протягом 2018 року померли її чоловік ОСОБА_5 та син ОСОБА_8 Крім того, зазначила, що згідно письмової розписки, яка надана ОСОБА_9 21.03.2014 року, остання зобовязалась сплачувати кредит отриманий ОСОБА_5 в кредитній спілці «Самопоміч» в сумі 35 000 грн. у період 21.04.2014 року по 21.03.2016 року.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2014 року між КС «Самопоміч» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №MS, відповідно до умов якого кредитна спілка надала позичальнику споживчий кредит в сумі 35 000 грн. строком погашення до 21.03.2016 року зі сплатою 48% річних.

21.03.2014 між КС «Самопоміч» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №MS-П, за яким остання виступила поручителем за виконання ОСОБА_5 взятого на себе зобов'язання за кредитним договором №MS від 21.03.2014.

21.03.2014 року КС «Самопоміч» було укладено три договори поруки №MS-П, №MS-П та №MS-П, згідно яких поручителями по договору кредиту №MS також виступали ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_7.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 10.09.20015 року у справі №448/689/15-ц, стягнуто з ОСОБА_5 та поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь КС «Самопоміч» - 38 022,00 грн.в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MS від 21.03.2014 року.

ОСОБА_10 РВДВС ГТУЮ у Львівській області від 08.12.2017 №09-23/10809 підтверджено те, що з ОСОБА_3 по виконавчому листі №448/689/15-ц від 12.10.2015 року, виданого Мостиським районним судом Львівської області, дійсно проводилися утримання із заробітної плати на підставі виконавчого документа та стягнуто 20 001,52 грн.

Згідно постанови Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 06.12.2017 року, виконавче провадження №49625905 закінчено.

Згідно вимог ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до ч. 1 ст.554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно вимог ч.ч. 1,2 ст.556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, а кредитор після виконання поручителем зобовязання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обовязок боржника.

Частиною 3 статті 556 ЦК України передбачено, що до кожного з кількості поручителів, які виконали зобовязання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обовязку, що виконана ним.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-466цс15, правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобовязання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобовязанні внаслідок виконання обовязку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

З вимоги про погашення заборгованості від 12.12.2017 року, вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_5 з вимогою повернути їй сплачені кошти, в сумі 20 001,52 грн., внаслідок виконання зобовязання ОСОБА_3 перед СК «Самопоміч».

З поштового фіскального чеку поштового відправлення вбачається, що зазначену вимогу позивачем було направлено ОСОБА_5 - 12.12.2017 року.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт сплати ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 вищезазначених грошових коштів.

Отже, нормами цивільного права гарантоване право поручителя на отримання в порядку регресу грошових коштів, сплачених на підставі договору поруки.

Таким чином, сплативши заборгованість, поручитель ОСОБА_3 (позивач) набув статусу кредитора по відношенню до інших боржників.

Оскільки ОСОБА_3 виконала зобовязання ОСОБА_5 перед Кредитною Спілкою «Самопоміч», то набула прав кредитора у цьому зобов'язанні, тому у відповідача ОСОБА_5, в силу закону, виник обовязок відшкодувати позивачу суму боргу.

Згідно актового запису про смерть №05 від 27.02.2018 року, ОСОБА_5 помер 26.02.2018 року.

З наданої приватним нотаріусом ОСОБА_10 нотаріального округу ОСОБА_11 інформації вбачається, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, який помер 26.02.2018 року.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як визначено в ст. 1218 ЦК України до складу входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

В розумінні ст. 1231 ЦК України, обовязок відшкодування збитків переходить до спадкоємців.

Таким чином, прийнявши спадщину після ОСОБА_5, будучи його процесуальним правонаступником, до ОСОБА_4 перейшов і обовязок з відшкодування спірних грошових коштів.

Крім того, посилання позивача ОСОБА_4 на важке матеріальне становище, не звільняє останню від обовязку погашати заборгованість.

Посилання відповідача на те, що обовязок щодо відшкодування спірної заборгованість стоїть на ОСОБА_9, оскільки остання 21.03.2014 року надала письмову розписку її чоловікові - ОСОБА_5, щодо зобовязання сплачувати кредит отриманий ОСОБА_5 в кредитній спілці «Самопоміч» в сумі 35 000 грн., не заслуговують на увагу суду, оскільки якщо і мало місце такого роду зобовязання, то це є інші цивільно-правові відносини та не стосуються предмету позову.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, оскільки вона як поручитель грошове зобовязання перед кредитором виконала, а тому має право вимагати з правонаступника боржника стягнення на її користь грошових коштів, які нею були сплачені в погашення заборгованості за кредитним договором №MS від 21.03.2014 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн., сплачений останньою за подання позову.

Керуючись ст.ст. 258,259,265,268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 20 001,52 грн. (двадцять тисяч одну гривню 52 копійки).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування ОСОБА_1 судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 15 січня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька: 81300, Львівська область, м.Мостиська, вул.Грушевського, 26/7, Львівської області; паспорт серії КВ №323600, виданий Мостиським РВ УМВС України у Львівській області 23.12.1999р.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителька с.Крукеничі Мостиський район, Львівська область; паспорт серії КА №970196, виданого Мостиським РВ УМВС України у Львівській області 04.11.1998р.

Суддя І.В.Торська

Рішення набрало законної сили

«___»___________ 20 р.

Суддя І.В.Торська