Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"04" березня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, -

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради (надалі - ДСЗН) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської місткої ради як одержувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за адресою фактичного проживання - м.Маріуполь, вул.Мартенівський масив, буд.16. Щомісячна адресна допомога внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до вимог чинного законодавства була призначена йому та сплачувалась з 05.02.2015 року по 01.02.2016 року, загалом на його користь було виплачено 15872,41 гривень. Проте, згідно отриманої інформації у володінні ОСОБА_1 є житловий будинок №16 по вулиці Мартенівський масив в місті Маріуполі, що, відповідно до п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, стало підставою для припинення вищевказаних виплат, оскільки за період з 05.02.2015 року по 01.02.2016 року, коли відповідачу виплачувалась щомісячна адресна допомога, місто Маріуполь Донецької області, де розташована квартира, яка на праві власності належить отримувачу допомоги, не входило до переліку населених пунктів на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і на території міста органи державної влади України здійснювали та продовжують здійснювати свої повноваження в повному обсязі. Вказане є причиною виникнення переплати раніше виплачених сум допомоги. Посилаючись, зокрема, на ст.ст.16, 1166 ЦК України, просив суд стягнути з ОСОБА_1 суму надміру виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в загальному розмірі 15872,41 грн.

На підставі рішення Маріупольської міської ради від 25.07.2017 №7/20-1724 діяльність управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради припинено шляхом ліквідації з 01 січня 2018 року. При цьому пунктом 13 даного рішення правонаступником УСЗН Кальміуського району Маріупольської міської ради визначено Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, у звязку із чим останнього було залучено до розгляду справи у якості позивача.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 03.01.2019 року, не зявилась, в письмовій заяві на адресу суду підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі., проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 04.03.2019 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 31 січня 2015 року має статус особи, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме: з міста Сніжне Донецької області до Кальміуського району міста Маріуполя.

Відповідно до рішення УСЗН Кальміуського району Маріупольської міської ради від 23.11.2015 року ОСОБА_1 була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з 11.11.2015 року по 10.05.2016 року.

З матеріалів справи також вбачається, що звертаючись до УСЗН Кальміуського району Маріупольської міської ради із заявою про призначення допомоги, ОСОБА_1 вказував, що у нього та будь-кого з членів сімї у володінні житлового приміщення поза межами тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції немає.

Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №68906251 від 24.09.2016 року у власності ОСОБА_1 знаходиться 1/2 частина будинку №16 по вулиці Мартенівський масив у місті Маріуполі (загальною площею 50,4 кв.м., житловою площею 23,9 кв.м.).

Частина 2 ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлює, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014.

При цьому ч.1 цієї статті передбачає, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

14 квітня 2014 року відповідно до Указу в.о. Президента України, Голови Верховної Ради України Т.О.В. від 14 квітня 2014 року №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території України розпочато проведення антитерористичної операції.

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а, Донецька і Луганська області визначені районами проведення антитерористичної операції з 07 квітня 2014 року.

Відповідно до п.5 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Кабінету Міністрів України доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

30 жовтня 2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого місто Маріуполь включено до вказаного переліку.

02 грудня 2015 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р, знову затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого місто Маріуполь також включено до вказаного переліку.

Відповідно до абз.2 п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №505, в редакції, що діяла до 03.06.2017 року (надалі Порядок №505), грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення;

Доказів того, що місто Маріуполь було виключено з переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також те, що місто Маріуполь не відноситься до району проведення антитерористичної операції, суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.10.2014 р. №1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1276-р), оскільки п.6 Порядку №505 передбачає, що житлове приміщення, повинно бути розташоване саме в регіонах, інших ніж райони проведення антитерористичної операції, а не в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Вказана позиція, на думку суду, також узгоджується з абз.2 п.6 Порядку №505, який було викладеного в новій редакції після внесення змін відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2017 року №370, та який зараз передбачає, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сімї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 10.11.2018 року у справі №222/250/15-а, від 05.09.2018 року у справі №266/1167/17 та 13.11.2018 року у справі №264/365/17.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Іллічівським районним судом м.Маріуполя за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.В. Пустовойт