Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1255/18 Головуючий у 1-й інст. Михалюк О. П.
Категорія 48 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №273/1255/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 20 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Михалюка О. П.,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що на підставі рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2007 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів здійснюється у примусовому порядку Баранівським районним відділом ДВС Баранівського міського управління юстиції.

З січня 2013 року відповідач припинив сплату аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 11472 грн. 26 коп., що підтверджується довідкою, виданою державним виконавцем.

Таким чином, позивач, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути із ОСОБА_2 11472 грн. 26 коп. пені за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 20 лютого 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів, які стягуються згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2007 року на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з березня 2013 року по травень 2015 року, в сумі 11472 грн. 26 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача - Ковальчук Р.М., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що суд не врахував її клопотання про відкладення розгляду справи у зв`яку з її хворобою, чим позбавив відповідача права на захист своїх прав. Внаслідок даної обставини суду не були надані докази на спростування позовних вимог.

Окрім того, суд не надав належної оцінки доказам, які підтверджують те, що відповідач , маючи інвалідність 1 групи та перебуваючи на повному державному утриманні у Любарському психоневрологічному інтернаті, не мав можливості сплачувати аліменти.

Також суд безпідставно взяв до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, який здійснений державним виконавцем після закінчення виконавчого провадження. Враховуючи положення цивільного процесуального законодавства, даний доказ є недопустимим та неналежним.

Окрім того, зазначивши період, за який стягується пеня, суд вийшов за межі позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , зазначив, що розгляд справи відбувся з дотриманням вимог процесуального законодавства та вірним застосуванням норм матеріального права.

Під час підготовчого судового засідання судом оглядався оригінал довідки-розрахунку зі сплати аліментів. Представник відповідача також оглядала зазначений доказ й жодного сумніву щодо його належності та достовірності у неї не виникло. Оскільки видача зазначеної довідки не є виконавчою дією, державний виконавець не порушив вимоги законодавства, обрахувавши розмір заборгованості після закінчення виконавчого провадження. Відтак, видача ним зазначеної довідки узгоджується з вимогами законодавства.

Також представник ОСОБА_1 зауважує, що суду не надано належних доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідача. Перебування боржника на лікуванні у період з березня 2015 року по липень 2017 року не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти у 20% від пенсії.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_1 вважає апеляційну скаргу безпідставною.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2007 року ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 квітня 2007 року й до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виконавчий лист, виданий на підставі вказаного рішення суду, перебував на виконанні у Баранівському районному відділі державної виконавчої служби Баранівського районного управління юстиції.

Постановою державного виконавця від 29 грудня 2015 року виконавче провадження закінчене у зв`язку з досягненням донькою сторін повноліття.

Долучена до матеріалів справи довідка, видана державним виконавцем 13 серпня 2018 року, свідчить про те, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 за період з 27 березня 2015 року по 6 травня 2015 року становить 11472 грн. 26 коп.

В судовому засіданні також встановлено, що ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2018 року, яка набула законної сили 29 січня 2019 року, скасовано постанову державного виконавця відділу ДВС Баранівського РУЮ від 29 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження.

Частиною 1 ст.196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліменів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції, врахувавши правовий висновок, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, виходив з того, що загальний розмір пені за несплату відповідачем аліментів протягом періоду з 27 березня 2012 року по 6 травня 2015 року становить 190658 грн. 79 коп. Оскільки ч.1 ст.196 СК України передбачає, що розмір пені не може бути більшим 100 відсотків заборгованості, суд стягнув 11472 грн. 26 коп.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки він здійснений на підставі всебічного дослідження доказів та відповідає вимогам матеріального права.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилалась на ту обставину, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини боржника. На підтвердження даної обставини вона надала суду довідки Любарського психоневрологічного інтернату, які містять інформацію про те, що ОСОБА_2 перебував у даній медичній установі на повному державному забезпеченні з 6 травня 2015 року по 19 липня 2017 року.

Однак, дана обставина не спростовує висновків суду, оскільки виключення періоду перебування відповідача у Любарському психоневрологічному інтернаті із загальної кількості днів прострочення сплати аліментів, не призводить до того, що розмір пені буде меншим від 100 відсотків заборгованості. Тобто, й у цьому разі розмір пені перевищуватиме розмір заборгованості, внаслідок чого пеня обмежується 100 відсотками заборгованості зі сплати аліменів та становить 11472 грн. 26 коп.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості зі сплати аліментів, є безпідставним, оскільки досліджена судом довідка-розрахунок, видана державним виконавцем, відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства щодо належності, допустимості та достовірності доказів. Видача даної довідки після закінчення виконавчого провадження не вказує на порушення державним виконавцем вимог Закону України " Про виконавче провадження".

Окрім того, факт наявності заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів у розмірі 11472 грн. 26 коп. встановлений ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2018 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 20 лютого 2019 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 18 червня 2019 року