Справа № 946/8186/19
Провадження № 2-о/946/169/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , якою просить встановити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 з покладанням на нього строком на 6 місяців обов`язків: 1) заборонити перебування у місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 ; 2) заборонити в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою; 3) зобов`язанням залишити місце проживання (перебування) ОСОБА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що її син ОСОБА_3 , регулярно вчиняє фізичне насильство, завдає тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона перебуває в стані постійного стресу. ОСОБА_3 був неодноразово притягнений до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. Вважає, що він створює загрозу для її життя, тому просить заяву задовольнити.

Заявник та представник заявника в судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, пояснив, що готовий переїхати, якщо йому нададуть інше житло,фізичне насилля ним не застосовувалось, однак бувають конфлікти з ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали заяви про видачу обмежувального припису, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 чт. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, встановлено, що ОСОБА_3 доводиться сином ОСОБА_1 .

Вказані обставини визнані сторонами в судовому засіданні, а відтак не підлягають доказуванню.

Розділ 13 ЦПК України визначає порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Так, згідно з положеннями ст.350-1ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (п.1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» в ст. 1 надає наступні визначення:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі;

- кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі;

- обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно зі ст. 2 предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя; колишнє подружжя; та ін..

Державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків.

Основними напрямами реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству є: 1) запобігання домашньому насильству; 2) ефективне реагування на факти домашнього насильства шляхом запровадження механізму взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) надання допомоги та захисту постраждалим особам, забезпечення відшкодування шкоди, завданої домашнім насильством; 4) належне розслідування фактів домашнього насильства, притягнення кривдників до передбаченої законом відповідальності та зміна їхньої поведінки (ст. 5 цього Закону).

В порядку визначному ст. 26 цього Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За заявою осіб, визначених ч. 1 цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з ч. 4 цієї статті.

Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

З матеріалів справи вбачається, що згідно постанов Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року, 26.02.2019 року, 18.10.2019 року ОСОБА_4 неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 173-2 КУпАП, а саме, вчинення відносно ОСОБА_1 психологічного насилля.

З наведеного достеменно встановлено вчинення протягом тривалого часу заінтересованою особою ОСОБА_3 домашнього насильства у формі психологічного насильства стосовно заявниці.

Зважаючи на вказані докази, а також пояснення заявниці, є підстави вважати, що вчинення останнім насильства в сім`ї, носить тривалий та систематичний характер.

Про серйозність сприйняття фактів домашнього насильства; переживання з приводу можливих повторень таких; важкі наслідки спричинені цим та бажання заявниці попередити такі та захистити від таких себе, свідчать наведені вище докази та звернення її до суду.

Під час розгляду справи «Беваква та С. проти Болгарії» у рішенні від 12 вересня 2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що хоч основним об`єктом статті 8 Конвенції є захист фізичних осіб від свавілля державних органів, додатковими об`єктами можуть бути і позитивні зобов`язання, що проявляються в ефективній «повазі» до приватного та сімейного життя і такі зобов`язання можуть включати в себе застосування заходів з врегулювання відносин між фізичними особами. Діти та інші вразливі особи мають право на ефективний захист (§64).

Суд також наголосив, що концепція приватного життя включає в себе фізичну та психологічну недоторканість людини. Окрім цього, позитивні зобов`язання державних органів в аспекті забезпечення прав, передбачених статтями 2 та 3 Конвенції, а в окремих випадках статтею 8 самостійно або у поєднанні зі статтею 3, можуть включати обов`язок встановлювати та застосовувати на практиці відповідне законодавство, що дозволяє захистити проти насильницьких актів з боку фізичних осіб (§65).

У своєму рішенні Європейський суд визнав порушення статті 8 Європейської конвенції, зокрема невиконання Болгарією своїх позитивних зобов`язань щодо забезпечення поваги до приватного та сімейного життя заявників. Зокрема, Суд вважав, що право на повагу до приватного та сімейного життя заявників було порушено через нездатність суду своєчасно вирішити питання визначення тимчасового місця проживання дитини, що в свою чергу вплинуло на життя та благополуччя заявника С ОСОБА_5 та недостатність та неефективність заходів, які були застосовані у відповідь на поведінку колишнього чоловіка заявниці ОСОБА_6 . Суд також підкреслив, що ставлення до проблеми домашнього насильства як до «приватної справи» несумісне з обов`язком держави захищати сімейне життя громадян і заявників зокрема.

У своєму рішенні по справі «Контрова проти Словаччини» (Case of Kontrova v. Slovakia) Суд вказав, що в першому реченні ст.2 §1 Конвенція зобов`язує держави не тільки утримуватися від навмисного і незаконного позбавлення життя, а також вживати всіх необхідних заходів для захисту осіб, які перебувають під його юрисдикцією. Це включає в себе основне зобов`язання держави забезпечити право на життя за рахунок впровадження ефективних положень кримінальноправового характеру для запобігання вчиненню злочинів проти особи, підкріплені правоохоронними механізмами щодо попередження, припинення і покарання за порушення таких положень. Це також поширюється за відповідних обставин на позитивне зобов`язання влади приймати оперативні превентивні заходи для захисту особи, життю якої загрожують злочинні дії іншої особи (§49 [4]).

Визначаючи види заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків обмежувальним приписом, суд враховує обставини справи, тривалість неприязних стосунків та той факт, що житло де мешкають заявниця та кривдник є єдиним їх місцем проживання.

Крім того, слід зазначити, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню в частині видачі строком на два місяці обмежувального припису щодо заборони ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : наближатися до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ближче ніж на два метри та у будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 350-1 350-8, 352-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати строком на два місяці обмежувальний припис щодо заборони ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- наближатися до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ближче ніж на два метри та у будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію постанови направити до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області для взяття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на профілактичний облік.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.11.2019 року.

Суддя: О.Я.Присакар