КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1918/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/8866/18

10 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року, постановлену під головуванням судді Чех Н.А., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2, на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві КедикТетяни Володимирівни,-

в с т а н о в и в:

13 червня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедик Тетяни Володимирівни.

На обґрунтування скарги зазначав, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року було вселено ОСОБА_2 з малолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_1. 13 травня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано два виконавчі листи.

Постановами державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 17 травня 2016 року відкрито виконавчі провадження № 51107998 та № 51109009, згідно яких стягувачами були неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_6, в інтересах яких діяла ОСОБА_2. Згідно актів від 23 червня 2016 року, складених державним виконавцем, було фактично та в повному обсязі виконано рішення суду, вселено ОСОБА_2 разом із дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_1. 26 червня 2016 року державний виконавець виніс постанови про закінчення виконавчих проваджень № 51107998 та № 51108009.

Вказував на те, що 06 лютого 2018 року ОСОБА_2 подала заяву про відновлення виконавчого провадження, де стягувачем зазначила себе.

13 березня 2018 року державний виконавець виніс постанову про відновлення виконавчого провадження № 51107998, де стягувачем є ОСОБА_6, в інтересах якої діє мати ОСОБА_2. Вважав, що це свідчить про те, що державний виконавець виніс постанову без перевірки всіх матеріалів виконавчого провадження.

Крім того, зазначав, що у своїй заяві ОСОБА_2 вказала неправдиві відомості, які не були перевірені державним виконавцем. Зокрема, заявниця вказала, що з 24 травня 2016 року їй чиняться перешкоди у користуванні квартирою шляхом заміни замка у вхідних дверях. Однак, станом на 24 травня 2016 року скаржник перебував в районі проведення АТО, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. В оскаржуваній постанові зазначено, що підставою для відновлення провадження є те, що ОСОБА_4 чинить перешкоди подальшому проживанню стягувача у квартирі, в яку його вселено. Проте, це не відповідає дійсності.

Посилаючись на вищезазначене, скаржник вважав, що постанова є незаконною, а дії державного виконавця протиправними та просив суд визнати протиправними дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедик ТетяниВолодимирівни; скасувати постанову від 13 березня 2018 року головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедик ТетяниВолодимирівни, якою відновлено виконавче провадження № 51107998 за виконавчим листом № 755/31881/14, виданим Дніпровським районним судом м. Києва 13 травня 2016 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року скаргу ОСОБА_4, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2, на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедик Тетяни Володимирівни задоволено.

Визнано протиправними дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедик Тетяни Володимирівни.

Скасовано постанову головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедик Тетяни Володимирівни від 13 березня 2018 року, якою відновлено виконавче провадження № 51107998 за виконавчим листом № 755/3188/14-ц, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 13 травня 2016 року.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_4 у задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначав, що суд першої інстанції помилково встановив, що про постанову про відновлення виконавчого провадження ОСОБА_4 дізнався лише 05 червня 2018 року, адже боржник не надав належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

Звертав увагу суду на те, що скаржником наведено виключно положення Закону України «Про виконавче провадження, які регламентують принципи та права учасників виконавчого провадження, при цьому жодним чином суд не вказує на порушення державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження», що стосуються порядку відновлення виконавчого провадження.

Вказував на те, що з метою відновлення виконавчого провадження про вселення, державному виконавцю достатньо отримати заяву від стягувача з належними та допустимими доказами перешкоджання у користуванні квартирою, що і було зроблено ОСОБА_2, а тому, відновлюючи виконавче провадження, державний виконавець діяв у спосіб та у порядку визначеним ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_11 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_4 в судове засідання не з&quus;явився, про день та час слухання справи 10 січня 2019 року судом повідомлений у встановленому законом порядку 29 грудня 2018 року, 03 січня 2019 року особисто подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв&qu ;язку з тим, що ним та його представником не було отримано копії ухвали апеляційного суду про відкриття провадження та копії апеляційної скарги з додатками, а тому ним не було подано відзиву на апеляційну скаргу. Колегія суддів вказане клопотання відхилила з огляду на те, що копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія апеляційної скарги з додатками були відправлення на адресу ОСОБА_4 апеляційним судом 22 листопада 2018 року. Вказане відправлення не було отримано адресатом і повернулося до суду з відміткою за закінченням строку зберігання 29 грудня 2018 року. Отримавши повідомлення про розгляд справи 10 січня 2019 року і з&q?яд;явившись до апеляційного суду 03 січня 2019 року ОСОБА_4 не був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи та звернутись до суду з клопотанням про вручення йому копії ухвали про відкриття та копії апеляційної скарги, проте, діючи на власний розсуд, таким правом не скористався. З урахуванням того, що ОСОБА_4 належним чином повідомлений про день та час слухання справи, доказів на підтвердження поважних причин неявки в судове засідання суду не надав, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Головний державний виконавецьДніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедик Тетяна Володимирівна в судове засідання не з&q?ду;явилась, про день та час слухання справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_11, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця, визнаючи дії державного виконавця протиправними та, скасовуючи постанову від 13 березня 2018 року, якою відновлено виконавче провадження, суд першої інстанції виходив з того, що відновлюючи виконавче провадження, виконавець в постанові від 13 березня 2018 року послався на статтю 41 Закону України «Про виконавче провадження», проте вказана норма закону регулює порядок відновлення виконавчого провадження у випадку визнання незаконною чи скасування в установленому порядку постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу, що свідчить про невідповідність постанови про відновлення виконавчого провадження законодавству України, тому вона є незаконною та підлягає скасуванню.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 13 травня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/31881/14-ц про вселення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 до квартири АДРЕСА_1, на підставі якого 17 травня 2016 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 51107998.

23 червня 2016 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, з якої вбачається, що виходом за адресою проведення виконавчих дій - АДРЕСА_2 встановлено, що рішення суду виконано фактично та в повному обсязі, про що складено відповідний акт від 23 червня 2016 року.

10 січня 2018 року представником ОСОБА_2 подано до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву про відновлення виконавчого провадження, в якій представник послався на те, що починаючи з 24 травня 2016 року ОСОБА_4 почав чинити перешкоди у користуванні квартирою шляхом зміни замка у вхідних дверях квартири. 02.12.2017 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення. На даний час, як зазначав представник стягувача, ОСОБА_4 перешкоджає проживанню у квартирі ОСОБА_2 з дітьми і, на підставі ст.ст. 51,79 Закону України «Про виконавче провадження», просив винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 51107998.

09 лютого 2018 року представником ОСОБА_2 подану заяву про долучення документів, серед яких копія листів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві про наявність цивільно-правових відносин щодо користування квартирою, відсутність ознак кримінального правопорушення та пропозиція щодо звернення до виконавчої служби із заявою про відновлення виконавчого провадження.

13 березня 2018 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедик Тетяною Володимирівною винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 51107998.

30 серпня 2018 року представником ОСОБА_2 знову подана заява про відновлення виконавчого провадження, в якій було повідомлено про чинення ОСОБА_4 перешкод у проживанні в АДРЕСА_4, починаючи з 24 червня 2016 року шляхом заміни замка у вхідних дверях квартири, та винесення постанови про відновлення провадження на підставі ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження».

05 вересня 2018 року виконавцем винесено вимогу Дніпровському районному суду м. Києва про надання виконавчого листа № 755/31881/14 від 13 травня 2016 року про вселення ОСОБА_2 з малолітніми дітьми до квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача. У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно, державний виконавець виконує його примусово.Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому. Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення. У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

З досліджених доказів судом встановлено, що 10 січня 2018 року представником ОСОБА_2 подано до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву про відновлення виконавчого провадження, в якій представник послався на те, що починаючи з 24 травня 2016 року ОСОБА_4 почав чинити перешкоди у користуванні квартирою шляхом зміни замка у вхідних дверях квартири.

09 лютого 2018 року представником ОСОБА_2 подану заяву про долучення документів, серед яких копія листів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві про наявність цивільно-правових відносин, відсутність ознак кримінального правопорушення та пропозиція щодо звернення до виконавчої служби із заявою про відновлення виконавчого провадження.

Згідно вимог ч.6 ст. 67Закону України «Про виконавче провадження», уразі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

На підставі поданої стягувачем заяви про відновлення виконавчого провадження та наданих до неї доказів державний виконавець виніс постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 755/31881/14, виданого 13 травня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва про вселення ОСОБА_2 з малолітніми дітьми у квартиру АДРЕСА_3, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення скарги. Колегія суддів вважає, що державний виконавець діяв у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» і підстави для визнання його дій протиправними та скасування постанови про відновлення виконавчого провадження відсутні.

Висновок суду першої інстанції про те, що посилання виконавця в постанові про відновлення виконавчого провадження на ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» замість ст. 67 цього Закону є підставою для визнання таких дій державного виконавця неправомірними та скасування оскаржуваної постанови, колегія суддів вважає помилковим, так як при розгляді скарги на дії державного виконавця суд повинен перевіряти законність дій державного виконавця, а не норми закону, зазначені в постанові.

Підставою для відновлення головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві виконавчого провадження № 51107998 13 березня 2018 року стала заява представника стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_11 від 10 січня 2018 року те, що боржник чинить перешкоди подальшому проживанню стягувача з малолітніми дітьми у приміщенні, в яке його було вселено та надані нею документи на підтвердження доводів заяви, а тому дії виконавця по відновленню вказаного виконавчого провадження були правомірними.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обгрунтованими, суд першої інстанції дав невірну правову оцінку дослідженим у справі доказам та прийшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4 на діїголовного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві КедикТетяни Володимирівни.

Керуючись ст.ст. 18, 67 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384, 447 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_4, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2, на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кедик Тетяни Володимирівни, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженау касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повий текст постанови складено 11 січня 2019 року .

Головуючий: Судді: