Справа № 307/3239/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Стефанишин М.М.,

при секретарі - Химинець О.Я.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, відновлення дошлюбного прізвища, визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 11.08.2012 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис - № 103. У шлюбі у них народилася донька: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Часто виникають сварки. Сімейне життя та збереження сімї стали неможливими.

На момент предявлення даного позову між ними досягнута згода про місце проживання дитини з матірю ОСОБА_2 в м. Тячів, вул. Голлоші, буд. 41, Закарпатської області, що підтверджується нотаріально засвідченою заявою ОСОБА_3 від 12.01.2019 року.

З посиланням на викладене, позивач просить суд: шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований 11.08.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис - № 103 - розірвати; після розірвання шлюбу повернути позивачці дівоче прізвище - Богдан. Дитину залишити проживати з матірю за адресою: м. Тячів, вул. Голлоші, буд. 41, Закарпатської області, поштовий індекс 90500. Стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило.

Представник Позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовну заяву у повному обсязі, просила задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які наявні у справи і є важливими для вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 11.08.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис - № 103, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 175900, приєднаним до матеріалів справи.

У шлюбі у них народилася донька: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується відповідним свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 358111, копія якого приєднана до матеріалів справи.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно положення ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність взаємопорозуміння між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Часто виникають сварки. Сімейне життя та збереження сімї стали неможливими.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 носить формальний характер.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що дана сімя розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 56 ч.3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч. 4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Обґрунтованими є і вимоги позивачки про повернення їй дівочого прізвища - Богдан

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи, що вирішення питання щодо прізвища особи, яка змінила своє прізвище внаслідок укладення шлюбу, яким вона буде іменуватися після розірвання шлюбу, виключно залежить від її бажання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є підставними та підлягають до задоволення.

Обґрунтованими є і вимоги позивачки про визначення місця проживання дитини разом з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява ОСОБА_3 від 12.01.2019 року у якій він не заперечує проти розірвання шлюбу та дає згоду на те, щоб його донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала разом з її матірю за адресою: м. Тячів, вул. Голлоші, буд. 41, Закарпатської області.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 12, 76, 81,141, 259, 263-265,268, 280-284, 352, 354,430 ЦПК України , ст.ст.105,110, 112 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, Ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 (місце проживання: 90500, м. Тячів, вул. Голлоші, 41, Закарпатської області, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_3) до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5, Київська набережнаАДРЕСА_1) про розірвання шлюбу, відновлення дошлюбного прізвища, визначення місця проживання дитини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що зареєстрований 11.08.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис - № 103 - розірвати.

Визнати місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матірю ОСОБА_2 за адресою: м. Тячів, вул. Голлоші, буд. 41, Закарпатської області.

Відновити ОСОБА_2 після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище Богдан.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у cумі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, Ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 (місце проживання: 90500, м. Тячів, вул. Голлоші, 41, Закарпатської області, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_3);

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5, Київська набережнаАДРЕСА_1);

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5