ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м.Суми

Справа №592/16096/18

Номер провадження 22-ц/816/3724/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 січня 2019 року, ухваленого у складі судді Фоменко І.М., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 27 серпня 2010 року було розірвано. Від даного шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дочка навчається у Сумському державному педагогічному університеті ім. А.С. Макаренка, на першому курсі денної форми навчання, на платній основі. Оскільки донька стипендії не отримує, потребує матеріальної допомоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до закінчення навчання.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , починаючи з дня звернення до суду з 29 жовтня 2018 року до 30 червня 2022 року аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку, на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у Сумському державному педагогічному університеті ім. А.С Макаренко.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн 40 коп.

ОСОБА_1 з вказаним рішенням не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, вказуючи на неналежне з`ясування судом всіх обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/12 частини від усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не дослідив факт систематичного утримання відповідачем своїх батьків пенсіонерів, які є непрацездатними та потребують постійного піклування. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що відповідач орендує квартиру у місті Києві та щомісячно сплачує оренду плату в розмірі 5 000 грн 00 коп.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що батьками повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 (а. с. 6).

Шлюб між сторонами розірвано 27 серпня 2010 року (а. с. 5).

Донька сторін ОСОБА_3 з 20 серпня 2018 року є студенткою Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка. Навчання - стаціонарне, на платній основі. Дата закінчення навчання - 30 червня 2022 року (а. с. 7).

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що повнолітня дочка сторін, продовжуючи навчання, потребує матеріальної допомоги. Враховуючи матеріальне становища дитини, стан здоров`я, сімейне та матеріальне становище платника аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, а отже має можливість надавати повнолітній доньці матеріальну допомогу у розмірі 1/6 частини його заробітку до закінчення навчання.

З такими висновками колегія суддів повністю погоджується, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Визначаючи підстави для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, судом першої інстанції враховано правила ст.ст. 182, 199 СК України, надано оцінку зібраним у справі доказам для визначення належного до сплати розміру аліментів.

Колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом, у зв`язку з утриманням ним батьків пенсіонерів, оскільки ця обставина не підтверджена належними доказами. Апелянтом було надано лише копії паспортів та пенсійних посвідчень батьків, що жодним чином не підтверджує утримання їх відповідачем.

Колегія суддів не може взяти до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що відповідач орендує за плату квартиру в місті Києві, оскільки ця обставина не звільняє відповідача від обов`язку належного матеріального утримання доньки, яка продовжує навчання.

З урахуванням того, що відповідач є працездатним, має місце роботи (є військовослужбовцем), суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини доньки, яка продовжує навчання, та підстав для його зменшення колегія суддів не вбачає.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого було ухвалено законне й обґрунтовані рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять обставин, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, рішення суду на підставі ст. 375 ЦПК України слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

С.Г.Хвостик