Дата документу 08.01.2019
Справа № 320/8098/17
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
08 січня 2019 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Левандовська О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області заяву представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, за участі третьої особи: ОСОБА_4, про стягнення матеріальної шкоди,
представника позивача ОСОБА_5,
ВСТАНОВИВ:
Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просить суд вирішити питання щодо розподілу понесених судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, за участі третьої особи: ОСОБА_4, про стягнення матеріальної шкоди. В заяві зазначає, що 11.10.2018 у вищевказаній справі винесено судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, проте не вирішено питання про судові витрати, понесені відповідачем, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 5252,86грн.
У судовому засіданні позивач та його представник проти задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення заперечували, посилаючись на порушення представником відповідача вимог співмірності витрат на професійну правничу допомогу. Також представником позивача надано клопотання від позивача про зменшення суми судових витрат на 1752,86 грн.
Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за його та ОСОБА_1 відсутності.
Дослідивши матеріали справи та докази щодо витрат за надання правової допомоги, вислухавши думку позивача та його представника, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення з наступних підстав.
11.10.2018 рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, за участі третьої особи: ОСОБА_4, про стягнення матеріальної шкоди./а.с.147-150/
Проте в рішенні не вирішено питання судових витрат про надання правової допомоги, понесених відповідачем.
Статтею 270 ЦПК України в п.3 ч.1 передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями ст.141 ЦПК України визначено, що судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст..133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Зі змісту ст..58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до ст..60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст..62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Так, у відповідності до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське обєднання) зобовязується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов»язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «ОСОБА_5 проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Судом встановлено, що 21 грудня 2017 року між адвокатом ОСОБА_2 і ОСОБА_1, укладено угоду про надання правової допомоги. Предметом і метою угоди є надання за плату адвокатом клієнту правової допомоги щодо захисту прав та інтересів клієнта в порядку та на умовах, що визначаються угодою. П.4 угоди встановлено, що за надання адвокатом правової допомоги Клієнт сплачує гонорар. У випадку, якщо на дату укладення цього Договору не можливо встановити остаточний розмір гонорару, Клієнт сплачує 3000грн. у подальшому сторони регулюють фінансові відносини за взаємною згодою із урахуванням змісту цього пункту та протоколу узгодження ціни послуг адвоката.
В розрахунку витрат представником відповідача наведено обсяг виконаних робіт із зазначенням їх виду, вартості та зазначено кінцеву суму до сплати 5252,86грн. Надана до заяви квитанція до прибуткового касового ордера №б/н на суму авансу у 3000грн. підтверджує виконання клієнтом своїх обовязків щодо оплаті адвокату гонорару на виконання зобовязань за договором про надання правової допомоги.
Разом з тим, згідно розрахунку відповідача, до витрат віднесено, зокрема до п.2 «складення процесуальних документів»:
п.п.2.1. клопотання про розгляд справи без участі відповідача за участі його представника від 05.04.2018, вартість послуги-300 грн.;
п.п.2.3. клопотання про відкладення розгляду справи вартість послуги-300 грн.;
п.п.2.4.клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення, вартість послуги-300 грн.;
п.п.2.5. клопотання про копію технічного запису судового процесу, вартість послуги-300 грн.;
п.п.2.6. розрахунок витрат відповідача, вартість послуги-300 грн.
Також п.п. 3.1. судовий збір за отримання копії технічного запису процесу-вартістю 52,86 грн.;
п.п.3.2. компенсація поштових витрат-вартістю 200 грн.
На думку суду, відсутні такі ознаки як розумність розміру, реальність та неминучість витрат на професійну правничу допомогу, пов»язаних зі складанням вищевказаних процесуальних документів, які, в тому числі в розумінні ЦПК України не є заявами по суті справи. Крім того, відповідачем не доведено сплату поштових вират на суму 200 грн.
Отже, аналізуючи норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи, що ОСОБА_1 як відповідач у справі про стягнення матеріальної шкоди, скористався своїм правом на правову допомогу, та уклав договір з адвокатом ОСОБА_2 (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4523/10) 21 грудня 2017 року, в якому зазначено обсяг та форми надання правової допомоги, розмір витрат на оплату такої допомоги, з яким погодився відповідач, враховуючи свій майновий стан, шляхом підписання такої угоди, проте суд, враховуючи складність справи, обсяги доказів, наявних в матеріалах справи та часу, витраченого на ознайомлення з ними; часу, витраченого адвокатом на участь у судових засіданнях та враховуючи вимоги розумності і справедливості, вважає за доцільне зменшити витрати на правову допомогу, стягнувши з позивача на користь відповідача понесені ним при розгляді справи № 320/8098/17 витрати в розмірі 3500 грн.
Керуючись п.3 ч.1ст.270 ЦПК України, суд -
Ухвалити додаткове рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, за участі третьої особи: ОСОБА_4, про стягнення матеріальної шкоди.
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про вирішення питання щодо розподілу понесених судових витрат - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат у сумі 3500 (три тисячі пятсот) гривень.
В решті заяви-відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Повний текст додаткового рішення складено 14.01.2019.

Суддя Ю.В.Ковальова