УХВАЛА

13 листопада 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Юр`євої К.М.

державного виконавця Латко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за поданням державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Латко М.О. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2019 року державний виконавець Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Латко М.О. звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на період існування боргу .

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебуває зведене виконавче провадження №55143551 від 13 листопада 2017 року з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м.Черкаси №712/3184/16-ц від 03 квітня 2017 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 1731410 гривень 71 копійок.

На адресу боржника, яка вказана у виконавчому документі і визначена, як місце виконання, а саме: АДРЕСА_1 , направлено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду. Державним виконавцем направлено запити до УПФУ, ДФСУ про отримання доходів боржником та рахунки, відкриті в установах банку, на які отримано відповіді, згідно яких боржник не перебуває на обліку як пенсіонер, доходи не отримує, рахунків в установах банку не має. Державним виконавцем накладено арешт на майно боржника з метою забезпечення реального виконання рішення, постанова направлена боржнику для відому.

Крім того, направлено запити до Територіального сервісного центру 7141 регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області з метою отримання відомостей про зареєстровані за боржником на праві приватної власності транспортні засоби, до Головного управління Держпродспоживслужби - про зареєстровану сільськогосподарську техніку, до Укртрансбезпеки - про зареєстрований за боржником на праві приватної власності морський, річковий транспорт. Згідно отриманих відповідей, за боржником не зареєстровані на праві власності транспортні засоби, морський, річковий транспорт, сільськогосподарська техніка.

Станом на 23 жовтня 2019 року боржником не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням.

Державний виконавець Соснівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Латко М.О. у судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що докази вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження матеріли виконавчого провадження не містять, однак вважає, що боржнику відомо про знаходження на примусовому виконанні в Соснівському ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області виконавчого провадження по стягнення з неї заборгованості за рішенням суду, оскільки вона особисто підписувала постанову про опис майна боржника. Під час проведення виконавчих дій було реалізовано описане майно боржника, а саме: відеопрогравач, однак на даний час кошти від реалізації цього майна ще не надійши. Інше майно, яке підлягає опису та реалізації, у боржника відсутнє. Виконавче провадження перебуває в його провадженні з січня 2019 року. З часу відкриття виконавчого провадження будь-яких виконавчих дій, направлених на реалізацію іпотечного майна, не вчинялося. Будь-яких перешкод у вчиненні виконавчих дій боржник не вчиняє. Доказів ,які свідчать про приховування майна боржником чи ухилення останнього від виконання рішення суду матеріали виконавчого провадження не містять і до подання державного виконавця не додані.

Дослідивши матеріали подання та цивільної справи 712/3184/16-ц, врахувавши доводи державного виконавця та стягувача, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2017 року, за результатами розгляду цивільної справи №712/3184/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_2 , про розірвання договору та неможливість його виконання в силу непереборних життєвих обставин, позовом третьої особи з самостійними вимогами - ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів в порядку регресу, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 56791,36 доларів США, що в еквіваленті становить 1534559 гривень 34 копійки, 250 гривень за кредитним договором №CSIPGA00000236 від 26 грудня 2007 року, а також понесені судові витрати в розмірі 39154 гривні 04 копійки.

На підставі вищевказаного рішення Соснівським районним судом м. Черкаси виданий виконавчий лист №712/3184/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 56791,36 доларів США, що в еквіваленті становить 1534559 гривень 34 копійки, за кредитним договором №CSIPGA00000236 від 26 грудня 2007 року та понесені судові витрати.

З наданої державним виконавцем копії виконавчого листа неможливо встановити адресу проживання боржника - ОСОБА_1

13 листопада 2017 року державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Трохименко М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55129994.

Згідно ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404 - VII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Крім того, згідно правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, який міститься у постанові від 31 липня 2019 року, винесеної за результатами розгляду цивільної справи № 554/13475/15-ц, державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Доказів направлення державним виконавцем вищевказаної постанови боржнику та отримання її боржником матеріали подання не містять.

Згідно ч.2 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Як вбачається з подання державного виконавця, ним направлено запити до УПФУ, ДФСУ про отримання доходів боржником та рахунки, відкриті в установах банку, на які отримано відповіді, згідно яких боржник не перебуває на обліку як пенсіонер, доходи не отримує, рахунків в установах банку не має. Крім того, направлено запити до Територіального сервісного центру 7141 регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області з метою отримання відомостей про зареєстровані за боржником на праві приватної власності транспортні засоби, до Головного управління Держпродспоживслужби - про зареєстровану сільськогосподарську техніку, до Укртрансбезпеки - про зареєстрований за боржником на праві приватної власності морський, річковий транспорт. Згідно отриманих відповідей, за боржником не зареєстровані на праві власності транспортні засоби, морський, річковий транспорт, сільськогосподарська техніка.

25 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до начальника Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області з заявою, в якій зазначено, що вона не працює за станом здоров`я, рухомого та нерухомого майна не має: проживає разом з іншими мешканцями у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де разом з чоловіком займають одну кімнату, користуються загальною кухнею, санвузлом та побутовими речами загального користування. При цьому, до заяви додано: копію довідки місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; копію свідоцтва про право власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; декларацію про доходи та майно; відомості з Єдиного реєстру.

Викладені у вказаній заяві боржника обставини, у повній мірі підтверджуються:

- постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої, державним виконавцем за адресою: АДРЕСА_1 , описано та накладено арешт на наступне майно боржника: телефон «Fly», мобільний телефон «Nокіа 1600», мобільний телефон «Nокіа 101», прибор для вимірювання артеріального тиску, цифровий бездротовий телефон, касетний відеопрогравач, дерев`яну фоторамку та спортивну сумку;

- Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №92059106 від 16 липня 2017 року, відповідно до якого, особі з реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 (належить боржнику ОСОБА_1 ) на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , на яку накладений арешт та зареєстровано обтяження за договором іпотеки, з метою забезпечення основного зобов`язання за основним зобов`язанням у розмірі 20000 доларів США.

Вищевказані обставини свідчать про відсутність у боржника як достатніх коштів, так і належного їй на праві власності майна, які б могли бути направлені на виконання покладених на неї рішенням суду зобов`язань.

Доказів наявності у боржника коштів, рухомого чи нерухомого майна, за рахунок яких вона має реальну можливість у повному обсязі або частково виконати зобов`язання, державним виконавцем не надано.

При цьому, 25 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до начальника Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області з заявою, про погашення боргових зобов`язань за рахунок іпотечного майна.

Однак, будь-яких доказів вчинення державним виконавцем виконавчих дій, направлених на виконання рішення суду шляхом реалізації іпотечного майна, матеріали подання не містять.

Крім того, як вбачається з подання державного виконавця, останній зазначає, що станом на 23 жовтня 2019 року боржником не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Разом з тим, до матеріалів подання не додано жодного доказу умисного невиконання боржником ОСОБА_4 зобов`язань за рішенням суду у повному обсязі або частково, що позбавляє суд можливості прийти до висновку про невиконання боржником зобов`язань за рішенням суду.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 6 вказаного Закону, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежене у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за судовим рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виходячи з викладеного, тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням, як цього просить у поданні державний виконавець, застосовується судом виключно у випадку ухилення боржником від виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подання державного виконавця обґрунтоване виключно перебуванням ОСОБА_1 у статусі боржника, при цьому державний виконавець не надав суду доказів, які свідчать про наявність у боржника реальної можливості виконати зобов`язання, покладені на неї рішенням суду, та ухилення боржника від сплати боргу.

Сама по собі наявність у боржника невиконаних зобов`язань, про що вказує державний виконавець у поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків.

Таким чином, звернувшись з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 № 3857-XII, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежене у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України, постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року також передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Враховуючи викладене, застосування такого заходу, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, є правом суду, з врахуванням всіх обставин, які свідчать про ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі, чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і, по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів необхідно пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдане лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте, навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим з самого початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, у тому числі й ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11 липня 2013 року) ЄСПЛ застосував вказані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушенням ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, без належного обґрунтування з врахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Застосовуючи зазначені стандарти до цієї справи, суд звертає увагу на те, що стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає можливість тимчасового обмеження права громадянина України, який має паспорт, на виїзд за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання таких зобов`язань. Тобто Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань та/або судового рішення, а за ухилення від їх виконання. При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням необхідно розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до ст.13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

На підставі викладеного, керуючись ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404 - VIIІ, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, п.8 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, ст.ст. 2,7, 260, 261, 441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Латко М.О. про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий О.М. Борєйко