Справа № 266/7169/18
Провадження № 2/266/266/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Д'яченко Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сологуб Т.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Так, окрім неї у квартирі також зареєстрований її небіж ОСОБА_2, який фактично не мешкає в спірній квартирі з жовтня 2017 року. Позивач також вважає, що її права як власника майна є порушеними з боку відповідача та підлягають судовому захисту, оскільки впродовж тривалого часу вона самостійно сплачує комунальні послуги і за відповідача в тому числі. Просила визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування АДРЕСА_2.

Відповідно до ухвали суду від 07.12.2018 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Позивачу вручена копія ухвали про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розгляд справи проводити без її участі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи, суд, керуючись ч. 4 ст. 223 , ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_3 є позивач ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.02.2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 14264386 від 17.04.2007 року, свідоцтвом про прав власності на житло від 26.12.1994 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2018 року. (а.с.8,9,10,11)

З Довідки за № 17-147-0853 від 28.11.2018 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4, зареєстрований, окрім позивача, ще й відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 11.05.2017 року по теперішній час. (а.с.13)

Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується дослідженим судом Актом від 04.12.2018 року, складеним КСН "Приморський", з якого слід, що в АДРЕСА_5 в Приморському районі м. Маріуполя зареєстрований ОСОБА_2, проте фактично з жовтня 2017 року не проживає. (а.с.14)

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно з положеннями ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, виходячи з аналізу змісту вказаних правових норм та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що право відповідача, як колишнього члена сімї власника квартири перестало існувати, що дає підстави суду для ухвалення законного, обґрунтованого рішення та задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 81, 200,223, 235, 258, 259, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 319,321, 383,391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 8 в будинку № 20 по вулиці Бахчиванджи в Приморському районі м. Маріуполя.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д`яченко Д. О.