Дата документу 26.11.2019 Справа № 337/5288/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/5288/15 Головуючий у 1 інстанції: Бредун Д.С.
Провадження № 22-ц/807/2007/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 03 липня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №06/05/07-НВклн, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 56 825 доларів США з розрахунку 12,7% річних за користування кредитом на строк з 03 липня 2007 року по 02 липня 2028 року.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінило ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора.

Виконання позичальником зобов`язань забезпечено порукою відповідно до укладеного договору поруки №06/05П01/07-Нвклн від 03 липня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , згідно з умовами якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором №06/05/07-НВклн від 03 липня 2007 року.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 28 липня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 643 445,01 грн., з яких: тіло кредиту - 520 615,93 грн., відсотки - 122 829,09 грн.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 643 445,01 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 643 445 грн. 01 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 520 615,93грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом - 122 829,09 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що належним чином не повідомлявся про розгляд справи, у зв`язку з чим він не мав можливості подати заперечення та докази, та просив скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судове засідання апеляційного суду 26 листопада 2019р. сторони не з`явились, будучи повідомленими належними чином судовими повістками, які отримали, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями та подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

У силу положень ст. ст. 74, 76 ЦПК України (у редакції, діючій на час ухвалення рішення) судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, що надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Судові повістки, адресовані фізичним особа, вручаються їм під розписку, а юридичним особа - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

З матеріалів справи вбачається, що справа судом першої інстанції розглянута за відсутності відповідача ОСОБА_1 та будь-яких даних про належне повідомлення відповідача про час і місце слухання справи відповідно до ст. ст. 74-76 ЦПК України, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення про час та місце розгляду справи знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 липня 2007 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №06/05/07-НВклн, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 56 825 доларів США з розрахунку 12,7% річних за користування кредитом на строк з 03 липня 2007 року по 02 липня 2028 року.

У пункті 4.1 кредитного договору передбачено, що погашення отриманих коштів здійснюється в такому порядку: шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту на рахунок вказаний в п.2.2 цього договору, або на умовах , передбачених в п.2.9 договору у період з 01 по 10 число включно кожного місяця, таким чином, щоб станом на 11-те число кожного місяця заборгованість за кредитом не перевищувала суму, передбачену графіком п.4.1.1 (а.с.12-18).

У разі не дотримання умов договору Позичальником банк має право вимагати дострокового повернення одержаних кредитних коштів, сплати нарахованих процентів за користування ними та відшкодування збитнів, заподіяних внаслідок невиконання умов договору ( пункт 6.2 Договору).

Позичальник зобов`язаний достроково погасити заборгованість за одержаним кредитом та сплатити відсотки за користування коштами, а також пеню і штрафи, передбачені договором у разі не виконання зобов`язань, передбачених у п.4.5 та 4.6 цього договору (пункт 4.7 Договору).

03 липня 2007 року для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №06/05/07-НВклн між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №06/05П01/07-Нвклн, згідно з умовами якого поручитель зобов`язався солідарно з ОСОБА_2 відповідати перед банком за невиконання позичальником його зобов`язань, що виникли з кредитного договору (а.с.34-37).

Матеріалами справи підтверджено, що 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до ПАТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема, за кредитним договором №06/05/07-НВклн від 03 липня 2007 року та договором поруки №06/05П01/07-Нвклн від 03 липня 2007 року (а.с.52-55).

Судом також встановлено, що обов`язок по сплаті кредиту позичальник належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 28 липня 2015 року становить 643 445,01 грн., з яких: тіло кредиту - 520 615,93 грн., відсотки - 122 829,09 грн.

Зазначений розрахунок заборгованості відповідачем не оспорено та не спростовано.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти позичальнику. Останній зобов`язалась за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002 визначено, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Таким чином, позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку частини другої статті 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і судової вимоги.

Статтею 512 ЦК України визначений перелік підстав заміни кредитора у зобов`язанні. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За вимогами ст. 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановленого договором поруки.

За встановлених обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка станом на 28 липня 2015 року складає 643 445,01 грн.

За приписами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи позбавило відповідача можливості надати заперечення та докази, які суд першої інстанції мав можливість врахувати при розгляді справи, не заслуговують на увагу з огляду на те, що будь-яких доказів або заперечень щодо обставин, встановлених судом першої інстанції ОСОБА_1 не долучено до апеляційної скарги та відповідач по справі не посилається на них в апеляційній скарзі.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2015 року, ОСОБА_1 зазначав про те, що Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 23 березня 2016 року було ухвалено рішення про задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та в рахунок заборгованості станом на 28.07.2015 року в сумі 643 445,01 грн. за кредитним договором від 03 липня 2007 року, укладеним між нею та ПАТ «Кредитпромбанк» звернення стягнення на іпотечне майно шляхом передачі іпотечної квартири у власність ПАТ «Дельта Банк».

Зазначаючи про те, що на виконанні Хортицького відділу ДВС знаходиться виконавчий лист про стягнення з нього заборгованості за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2015 року, що на думку ОСОБА_1 є подвійним стягненням, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин відповідач не надав.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя про звернення стягнення на іпотечне майно, яке належить ОСОБА_2 в рахунок заборгованості за кредитним договором №06/05/07-НВклн, яке ухвалене 23 березня 2016 року, не спростовує висновків Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2015 року про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, наявної станом на 28.07.2015 року.

Навпаки, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя про звернення стягнення на іпотечне майно від 23 березня 2016 року, яке набрало законної сили, встановлено, що заборгованість за кредитним договором №06/05/07-НВклн від 03.07.207 року станом на 28 липня 2015 року складає 643 445,01 грн., з яких: тіло кредиту - 520 615,93 грн., відсотки - 122 829,09 грн.(а.с.108-110).

Крім того, доказів на підтвердження тих обставин, що ПАТ «Дельта Банк» зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять та відповідачем не надано суду апеляційної інстанції.

Частиною 2 ст.432 ЦПК України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду із заявою про визнання виконавчого документу, виданого на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню повністю або частково та доводити суду свої заперечення щодо припинення обов`язку боржника.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалено з порушенням п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України з прийняттям нової постанови про задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №06/05/07-НВклн від 03 липня 2007 року, яка станом на 28 липня 2015 року становить 643 445,01 грн., з яких: тіло кредиту - 520 615,93 грн., відсотки - 122 829,09 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 10, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На час звернення до суду з позовом ПАТ «ДельтаБанк» було звільнено від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави сума судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3654 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2015 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 03 липня 2007 року №06/05/07-НВклн, у розмірі 643 445 гривень 01 копійка, яка складається з: заборгованості за кредитом - 520 615 гривень 93 копійок та заборгованості за відсотками за користування кредитом - 122 829 гривень 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3 654 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді: