Справа № 466/3547/17 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/288/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Яремко О.Р..

з участю: представника ПАТ «Універсал Банк» Бучковського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2017 року ухваленого судом у складі судді Ковальчука О.І., у справі №466/3547/17 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання зобов'язання виконаним та зняття заборони на відчуження нерухомого майна за договором іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ПАТ «Універсал Банк» в якому просить визнати її зобов'язання за Кредитним договором №19/74-07к від 09.02.2017р. з додатками укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 виконаним; визнати припиненим Договір іпотеки від 09.02.2007 року, укладений між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_3 і посвідченим нотаріально приватним нотаріусом Нор Н.М. Львівського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 755 від 09.02.2007 року; визнати припиненим Додатковий договір до договору іпотеки від 09.02.2007 року посвідченого Нор Н.М., приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу за реєстровим №755, від 25.03.2008 року №2007; Зобов'язати приватного нотаріуса Нор Н.М. Львівського міського нотаріального округу виключити з реєстру іпотеку та заборонити відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано у іпотеку за Договором іпотеки укладеним між позивачем ОСОБА_7 та відповідачем ВАТ «Універсал Банк» 25.03.2008 року, а саме нерухоме майно - квартиру, загальною площею 95.2 кв. м., житловою площею 61,4 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 12 лютого 2008 року, на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №248-Ж-Ш від 12 лютого 2008 року, зареєстровано в Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та економічної оцінки» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 19 лютого 2008 року, реєстраційний номер 22182014.

Позовні вимоги мотивує тим, що 09.02.2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Банк Універсальний» було укладено кредитний договір № 19/74-07к.

З метою забезпечення повного та своєчасного виконання кредитних зобов'язань 09.02.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №755, відповідно до пункту 1.2 якого предметом іпотеки є майнові права на незакінчену будівництвом трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1, що знаходиться на шостому поверсі, загальною площею 95,96 метрів квадратних та будується за адресою: АДРЕСА_4.

25.03.2008 року було укладено додатковий договір до Договору іпотеки від 09.02.2007 року посвідченого Нор Н.М., приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу за реєстровим №755, відповідно до якого: - «1. Внести зміни та доповнення в пункт 1.2. Розділу 1 Договору та викласти його в наступній редакції: «1.2. За даним Договором Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором наступне майно: - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 61,4 кв.м. та кухні, загальною площею 95,2 кв.м.» посвідчений Нор Н.М., приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу за реєстровим №2007. Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек, накладено заборону на відчуження нерухомого майна.

Протягом останніх декількох місяців на адресу позивача надходили листи - попередження від ПАТ «Універсал Банк» з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором. Однак, усі зобов'язання за вказаним кредитним договором позивачем були виконані, тому вважає, що ПАТ «Універсал Банк» немає жодної підстави вимагати сплати невідомо звідки взятої заборгованості.

З цих підстав позивачем неодноразово скеровувалися листи до правління ПАТ «Універсал Банк» з вимогою надати документи, які підтверджують отримання позивачем кредитних коштів, а також документів по зарахуванню коштів в якості сплати заборгованості по кредитному договору №19/74-07к від 09.02.2007 року по рахунках окремо (копії листів додаються). Відповідей та відповідних документів на дані звернення від ПАТ «Універсал Банк» позивачкою не були отриманні.

Тому, з даних фактів ОСОБА_3 може зробити висновок, що ПАТ «Універсал Банк» здійснює неправомірну діяльність по виконанню умов кредитного договору №19/74-07к від 09.02.2007 року. За таких обставин, вимушена звернутися до суду та просить позов задовольнити.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 10 жовтня 2017 року позов задоволено.

Визнано зобов'язання ОСОБА_3, за кредитним договором №19/74-07к від 09.02.2017 з додатками, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 виконаними.

Визнано припиненим Договір іпотеки від 09.02.2007 року укладений між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_3 і посвідченим нотаріально приватним нотаріусом Нор Н.М. Львівського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 755 від 09.02.2007 року.

Визнано припиненим додатковий договір до Договору іпотеки від 09.02.2007 року посвідченого Нор Н.М., приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу за реєстровим №755, від 25.03.2008 року №2007.

Зобов'язано приватного нотаріуса Нор Н.М. Львівського міського нотаріального округу виключити з реєстру іпотеку та заборонити відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано у іпотеку за договором іпотеки укладеним між позивачем ОСОБА_7 та відповідачем ВАТ «Універсал Банк» 25.03.2008 року, а саме нерухоме майно - квартиру, загальною площею 95.2 кв. м., житловою площею 61, 4 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 12 лютого 2008 року на підставі Наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №248-Ж-Ш від 12 лютого 2008 року, зареєстровано Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та економічної оцінки» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 19 лютого 2008 року, реєстраційний номер 22182014.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2017 року виправлено описку в рішенні Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2017 року та викладено перший абзац описової частини та п'ятий абзац резолютивної частини рішення у наступній редакції:

"Зобов'язано приватного нотаріуса Нор Н.М. Львівського міського нотаріального округу виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано у іпотеку за договором іпотеки укладеним між позивачем ОСОБА_7 та відповідачем ВАТ «Універсал Банк» 25.03.2008 року, а саме нерухоме майно - квартиру, загальною площею 95.2 кв. м., житловою площею 61, 4 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 12 лютого 2008 року, на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №248-Ж-Ш від 12 лютого 2008 року, зареєстровано в Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та економічної оцінки» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 19 лютого 2008 року, реєстраційний номер 22182014».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2017 року виправлено описку в рішенні Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2017 року та викладено перший абзац описової частини та четвертий абзац резолютивної частини рішення у наступній редакції:

"Зобов'язано приватного нотаріуса Нор Н.М. Львівського міського нотаріальне

округу виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку

заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано у іпотеку за договором

іпотеки укладеним між Позивачем ОСОБА_3 та Відповідачем ВАТ «Універсал Банк»

25.03.2008 року, а саме нерухоме майно - квартиру, загальною площею 95.2

м., житловою площею 61, 4 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності на підставі Свідоцтва про

право власності на квартиру виданого Управлінням комунальної власності

департаменту економічної політики Львівської міської ради від 12 лютого 2008 року, на

підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики

Львівської міської ради №248-Ж-Ш від 12 лютого 2008 року, зареєстровано Обласним

комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та

та експертної оцінки» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від

19 лютого 2008 року, реєстраційний номер 22182014».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2018 року заяву ПАТ «Універсал Банк» про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2017 року залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив ПАТ «Універсал Банк». В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права. Стверджує, що станом на 18 травня 2018 року грошові зобов'язання за Кредитним договором є невиконаними, а відтак Кредитний договір та Договір іпотеки є діючими та підлягають виконанню обома сторонами і тому не можуть бути припиненими з підстав зазначених у рішенні суду. Стверджує, що заборгованість позивача станом на 20.12.2017 року становить 44 742,90 долари США та 02 квітня 2018 року Банком подано позов про солідарне стягнення заборгованості, а відтак підстав для задоволення даного позову не було. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На апеляційну скаргу позивачем Відзиву не надано.

Позивач ОСОБА_3 та її представники в судове засідання не з»явилися, хоч належним чином повідомлені про день і час слухання справи.

Представник позивача ОСОБА_9 надала суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з народженням дитини 24 січня 2019 року та необхідністю догляду за немовлям.

Колегія суддів відхилила зазначене клопотання враховуючи те, що згідно довіреності від 25.04.2018 року позивач ОСОБА_3 уповноважила представляти її інтереси в судах всіх рівнів не тільки ОСОБА_9, але і ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ( а.с.25 т.1; 223 т.3).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Бучковського С.В., перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно статті 367 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 09 лютого 2007 року між позивачем по справі ОСОБА_3 та відповідачем ВАТ «Банк Універсальний» правонаступником якого є ПАТ «Банк «Універсальний» було укладено Кредитний договір № 19/74-07к. (а.с.40- 43 т.1) (далі Кредитний договір).

Згідно п.1.1 Договору Банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування в сумі 50 000 доларів США строком на 240 місяців з кінцевою датою погашення 08 лютого 2027 року під 11 % річних.

09 лютого 2007 року між Банком та позичальником ОСОБА_3 було укладено Договір іпотеки (далі Договір іпотеки) за умовами якого (п.1.2) іпотекодавець ОСОБА_3 передає іпотекодержателю, яким є Банк в якості забезпечення зобов»язань за Кредитним договором майнові права на незакінчену будівництвом трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, що знаходиться на шостому поверсі загальною площею 95,6 квадратних метрів за адресою АДРЕСА_4, що стане власністю іпотекодавця у майбутньому ( далі предмет іпотеки). (а.с.8-10 т.1).

25.03.2008 року між сторонами укладено Додатковий договір до Договору іпотеки від 09.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Нор Н.М. за реєстровим номером №755, відповідно до якого :- «1. Внести зміни та доповнення в пункт 1.2. Розділу 1 Договору та викласти його в наступній редакції: «1.2 За даним Договором іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов»язання за Кредитним договором наступне майно:- квартиру за адресою АДРЕСА_1, що складається з трьох житлових кімнат житловою площею 61,4 кв.м та кухні, загальною площею 95,2 кв.м, посвідчений приватним нотаріусом ЛНО Нор Н.М. за реєстровим номером № 2007. Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек та накладено заборону на відчуження нерухомого майна.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України (далі ЦК) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б однієї його істотної умови, передбаченої законодавством.

Із змісту укладених Договорів встановлено, що на день укладення 09.02.2007 року Кредитного договору та Договору іпотеки обидві сторони мали необхідний для вчинення договорів обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, у тому числі із врахуванням вимог щодо іпотеки, правочини спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними та відповідали повністю інтересам обох сторін та у відповідали вимогам ст. 203 ЦК.

Відповідно до ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою- третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених законом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо ж недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин).

Із матеріалів справи встановлено, що на час укладення Договорів, сторонами дотримано вимог Закону, жодна із сторін не оспорювала умови Договору чи їх недійсність.

За змістом ст. 599 ЦК зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Підстави припинення іпотеки визначені у ст. 17 Закону України «Про іпотеку» та такими є:

-припинення основного зобов»язання;

-реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

-набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

-визнання іпотечного договору недійсним;

-знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

-з інших підстав передбачених Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації.

Із умов Кредитного договору (п.10.1) встановлено, що даний договір діє з дня його підписання і до повного виконання сторонами зобов»язань по даному договору. Кінцеву дату погашення кредиту сторони погодили - 08 лютого 2027 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції зазначив, що майнові права на об»єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-УІ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до Закону України «Про іпотеку», тобто майнові права були віднесені до предмету іпотеки вже після укладення оскаржуваного договору.

Отже, суд першої інстанції прийшов до висновку, що під час укладення договору іпотеки від 09.02.2007 року були порушені положення ст.5 Закону України від 05.06.2003 року «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору), оскільки майнові права на окремі приміщення в житловому будинку незавершеному будівництвом не могли бути предметом іпотеки, а відтак оспорюваний позивачем Договір іпотеки від 09.02.2007 року слід визнати припиненим в силу статей 203, 215 ЦК, як такий, що укладений з порушенням вимог ст. 5 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

В подальшому, судом першої інстанції прописано, що суд вважає, що зобов»язання ОСОБА_3 за Кредитним договором № 19/74-07к від 09.02.2017 року з додатками, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 є виконаним, а тому позовна вимога в цій частині підлягає до задоволення.

Даючи оцінку вищезазначеному, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не розрізнив поняття недійсності правочину та його наслідків та поняття припинення правочину, які є різні за своєю правовою природою та наслідками для сторін такого правочину. Суд помилково взяв в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 умови недійсності правочину та на їх підставі припинив зобов»язання по Кредитному договору, яке на день ухвалення рішення не виконане.

Підстави припинення зобов»язання визначені главою 50 ЦК ( ст.ст.598-609 ЦК).

Жодна із підстав, що передбачені ЦК як підстава припинення зобов»язання ОСОБА_3 судом не зазначена.

Судом не дано оцінки тому факту, що 25 березня 2008 між Банком та Позичальником укладено Додатковий договір до Договору іпотеки, за яким сторони за своїм вільним волевиявленням погодили внесення змін та виклали пункт 1.2 розділу Договору у такій редакції:

1.2 За даним Договором іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором наступне майно:-квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що складається з 3-х кімнат житловою площею 95,2 кв.м.

Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 12 лютого 2008 року на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 248-Ж-Ш від 12 лютого 2008 року, зареєстрованого в обласному комунальному підприємстві ЛОР «БТІ та ЕО» в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 19 лютого 2008 року, реєстраційний номер 22182014.

Отже, сторони Договору визначили Додатковою угодою, що предметом іпотеки є квартира, а не незавершена будівництвом квартира, що повністю узгоджується із вимогами чинного законодавства на час вчинення правочину.

Як вбачається із матеріалів справи, в подальшому між позивачем та відповідачем укладалися Додаткові угоди як до Кредитного договору так і до Договору іпотеки, зокрема у 2010, 2011 роках, у 2014, 2015, 2016 роках.

Майнове право, що є предметом застави (іпотеки) це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідні й достатні для набуття речового права.

Разом з тим, згідно ст. 526 ЦК зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач ОСОБА_3 не зверталася в суд з позовними вимогами про визнання Договорів недійсними.

Із пояснень представника відповідача встановлено, що через неналежне виконання позичальником умов договору виникла заборгованість, яка станом на 20.12.2017 року становить 44 742,90 долари США та з цього приводу 02 квітня 2018 року Банком подано позов про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_13

Ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не зазначено в який спосіб, на підставі яких платіжних відомостей чи в який спосіб позивачем виконано зобов»язання по Кредитному договору від 09 лютого 2007 року.

Як належний та допустимий доказ для ухвалення рішення про припинення зобов»язання, судом не витребувано від Банку довідки про підтвердження виконаного зобов»язання.

Враховуючи те, що іпотека є за своїм призначенням похідним фактором від основного зобов»язання та при невиконанні основного зобов»язання не може бути припинена.

Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК при вирішенні спору та ухваленні рішення, суд повинен брати до уваги належні, допустимі та достовірні докази. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої та апеляційної інстанції не здобуто доказів для підтвердження предмету спору.

Відповідно до ст. 376 ч.1 п. 3, 4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3,4 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічого акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 10 жовтня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні її позову до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання зобов»язання виконаним та зняття заборони про відчуження нерухомого майна за договором іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 960 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк

>