Єдиний унікальний номер 722/915/18
Номер провадження 2/722/8/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді Римлянської Г.О.

при секретарі Сімак О.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни цивільну справу за позовом ОСОБА_2, від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3 до Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області та ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, від імені якої на підставі довіреності діє ОСОБА_3, звернувся в суд із вказаним вище позовом. Посилається на те, що 14.05.1987 року його матір'ю, ОСОБА_6 було складено заповіт, посвідчений секретарем Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області ОСОБА_13. та зареєстрований в реєстрі за №12, згідно якого вона заповіла ОСОБА_2 все своє майно, належне їй на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла. На день відкриття спадщини у власності його матері перебувала земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області та належала ОСОБА_6 на праві приватної власності, на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого та зареєстрованого 10.08.2004 року.

В жовтні 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Твердушкіна Р.Д. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, однак йому було повідомлено, що відкрити спадкову справу він не може, оскільки така спадкова справа вже відкрита у іншого нотаріуса - приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Гапчука В.М.

Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Гапчука В.М. Проте йому знову було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки до нього вже звернулася особа, яка надала заповіт від 25.06.2014 року, посвідчений секретарем Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області ОСОБА_10 та зареєстрований за №107 Отримавши інформаційну довідку з реєстру речових прав йому стало відомо, що право власності на земельну ділянку померлої ОСОБА_6, яку вона заповіла позивачу вже зареєстровано за ОСОБА_5

Вважає, що вищезазначений заповіт є недійсним з наступних підстав:

Заповіт не підписаний особисто ОСОБА_6 та не відповідав її волі, оскільки за свого життя мати не могла приховувати від нього наявність даного заповіту. Також, дивним виглядає та обставина, що мати раптово вирішила заповісти своє майно чужій людині.

Крім того, під час особистої зустрічі з ним, колишня секретар Олексіївської сільської ради ОСОБА_10 повідомила, що вона не посвідчувала заповіт ОСОБА_6 від 25.06.2014 року на ім'я ОСОБА_5

Виходячи з наведеного вважає, що оспорюваний заповіт не відповідає волі спадкодавця, що відповідно до ч.3 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Крім цього, ОСОБА_6 на момент вчинення спірного заповіту, а саме 25.06.2014 року не перебувала на території України, оскільки перебувала на території Республіки Молдова в с.Корестоуци, де і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Просив визнати недійним заповіт, посвідчений 25.06.2014 року секретарем Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за №107, а також стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, а його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача Олексіївської сільської ради Гончар І.М. проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що покійну ОСОБА_6 він особисто знав і переконаний, що сина у неї не було, а позивач видає себе за її сина. Крім того, спадкодавиця народилася в 1938 році, а позивач - в 1941 році, тому не міг бути її сином.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, а її представник ОСОБА_12 позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позов, поданому представником відповідача ОСОБА_1, в якому зазначено наступне:

Всупереч положенням ч.6 ст.81 КПК України доказування позивачем обставин, зазначених в позовній заяві, ґрунтується на припущеннях. Відповідно до рішення Олексіївської сільської ради №2 від 12.11.2000 року обов'язки по вчиненню нотаріальних дій було покладено на секретаря сільської ради ОСОБА_10, тому посилання позивача на те, що остання не посвідчувала оспорюваний заповіт, є безпідставним.

Всупереч вимогам ч.ч.2,5 ст.95 ЦПК України позивач подав до суду письмові докази в копіях, не засвідчених належним чином та не зазначив про наявність у нього або іншої особи оригіналів цих доказів.

З огляду на викладене, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Усно доповнив, що щодо подання на адресу суду копій доказів з посвідченням їх позивачем ЦПК передбачено обов'язок позивача, який він не виконав, оскільки частина копій доказів у передбаченому законом порядку не посвідчена позивачем та не апостильована. Крім того, позивач не надав доказів свого звернення в 6-місячний строк з моменту відкриття спадщини до нотаріуса з питання прийняття спадщини, тому не мав права звернення до суду. Також, в оспорюваному заповіті не зазначено прізвище, ім'я та по-батькові ОСОБА_2, на ім'я якого зроблено заповіт, внаслідок чого не зрозуміло, чи його зроблено саме на ім'я позивача. Позовні вимоги не обґрунтовані належними та допустимими доказами. Показання свідка ОСОБА_10 самі по собі не є допустимими на підтвердження того, що заповіт вона не посвідчувала та що підпис на заповіті їй не належить, а клопотання про призначення по справі відповідної експертизи позивач та його представник в передбачений законом строк не заявляли. Також, позивач не подав до суду докази на підтвердження його споріднення з спадкодавцем, а також відсутності у спадкодавця волі на складання оспорюваного заповіту.

Будучи вчасно та належним чином повідомленим судом про день та час судового розгляду через свого представника ОСОБА_3, позивач та його представник в судові засідання не з'явилися: на 16.11.2018 року - у зв'язку з відрядженням представника (а.с.130,134,140), незважаючи на те, що дана дата з ним судом погоджувалася; на 12.12.2018 року - у зв'язку з хворобою представника (а.с.135,137,146,148); на 08.01.2019 року - у зв'язку із заміною представника та зайнятістю нового представника на зборах адвокатів області (а.с.166,169).

Протокольною ухвалою суду від 30.10.2018 року, з урахуванням думки представника позивача ОСОБА_3, вирішено розпочати розгляд справи за відсутності позивача ОСОБА_2

Нормами ЦПК України передбачено граничну кількість нез'явлень в судові засідання сторін та їх представників, за наявності якої від відкладає розгляд справи (с.2 ст.223 ЦПК України).

Вимогами п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Тобто, у випадку нез'явлення в судове засідання від 08.01.2019 року позивача ОСОБА_2 та його представника втретє поспіль, незалежно від причин нез'явлення, суд зобов'язаний продовжити розгляд справи.

За таких обставин, врахувавши думку представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_1, яка пояснила, що надала перевагу з'явленню в судове засідання перед участю у тих же зборах адвокатів, керуючись вимогами п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд виніс ухвалу про продовження та закінчення судового розгляду справи за відсутності позивача та його представника, на підставі наявних в ній доказів.

При цьому, суд враховує, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_13, з'явлення яких в судове засідання за власним бажанням взявся забезпечити позивач за допомогою свого представника, в судові засідання від 16.11.2018 року, 12.12.2018 року та 08.01.2019 року не з'явилися, тобто позивач їх з'явлення не забезпечив на власний розсуд, у зв'язку з нез'явленням в суд представника позивача.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з огляду на таке.

З матеріалів спадкової справи №193/2017, заведеної приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального окруру Гапчуком В.М. судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с.Корестоуци Окницького району Республіки Молдова померла ОСОБА_6, яка перебувала на реєстраційному обліку за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.104-зв.).

Представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, повноваження якого на представництво інтересів позивача в суді в силу положень ч.1 ст.60 ЦПК України закінчилися 31.12.2018 року, разом із позовною заявою подано до суду в якості доказів на підтвердження позову копії документів, які всупереч вимогам ч.ч.3,4,5 ст.95 ЦПК України не засвідчені належним чином, не засвідчені його підписом, також він не зазначив про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів. Внаслідок закінчення на день даного судового засідання повноважень на представництво інтересів позивача в суді, ОСОБА_3 позбавлений можливості посвідчити їх справжність в судовому засіданні.

Ч.1 ст.78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а ч.1 ст.79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Виходячи із положень вищевказаних статтей, суд при ухваленні даного рішення не приймає до уваги як недопустимий та недостовірний доказ заповіт, посвідчений секретарем Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області ОСОБА_13. 12.05.1987 року та зареєстрований в реєстрі за №12, згідно якого ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_2 все своє майно (а.с.8).

Крім того, як вбачається із наявної в спадковій справі ОСОБА_6 Інформаційної довідки зі спадкового реєстру №49622141 від 26.10.2017 року, ОСОБА_6, за свого життя, складено заповіти: 14.05.1987 року, 06.07.2011 року, 12.07.2012 року та 25.06.2014 року. (а.с.106-107).

Тобто, якщо припустити, що 14.05.1987 року ОСОБА_6 складено заповіт на ім'я ОСОБА_2, то після цього спадкодавця склала ще три заповіти на інших осіб.

Таким чином, ОСОБА_2 не довів в суді ту обставину, що в разі визнання судом недійсним оспорюваного заповіту ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_5, він є спадкоємцем ОСОБА_6 за заповітом.

Також, позивачем пред'явлено позов з підстав його кровного споріднення з ОСОБА_6, як сина та матері, що дає йому право на спадкування в порядку першої черги спадкування.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а позивач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто через три роки і один місяць, що фізіологічно виключає походження позивача від спадкодавиці.

Докази на підтвердження будь-яких родинних відносин із спадкодавицею позивач суду не надав.

З матеріалів спадкової справи ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_2, як спадкоємець, в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивач не довів в суді ту обставину, що він має цивільне право на спадкування після смерті ОСОБА_6 і що дане право порушується, не визнається або оспорюється відповідачами Олексіївською сільською радою та ОСОБА_5, що давало б йому право на пред'явлення даного позову.

Наявною в матеріалах спадкової справи ОСОБА_6 копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 10.08.2004 року підтверджується, що ОСОБА_6 належала на праві власності земельна ділянка площею 2,0099 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташована на території Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.111).

Заповітом, посвідченим секретарем виконкому Олексіївської сільської ради ОСОБА_10 від 25.06.2014 року та зареєстрованим в реєстрі за №107 підтверджується, що ОСОБА_6 належну їй на праві власності на підставі державного акту НОМЕР_1 земельну ділянку площею 2,0099 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташована на території Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіла ОСОБА_5 (а.с.110).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №119969318 від 06.04.2018 року встановлено, що на даний час вищезазначена ділянка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_5 Підставою виникнення право власності є свідоцтво про право на спадщину, видане 15.12.2017 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Гапчуком В.М.(а.с.118-зв-119,120)

Оцінюючи зазначені в позовній заяві підстави позову, суд встановив, що такими є вчинення заповіту на ім'я ОСОБА_5 за відсутності волі та волевиявлення ОСОБА_6, зокрема: заповіт не підписувався власноручно ОСОБА_6 та не посвідчувався особисто секретарем виконкому Олексіївської сільської ради ОСОБА_10

Ч.2 ст.83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, а ч.4 цієї ж статті передбачено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Разом з тим, позивач та його представники як разом з позовною заявою, так і до чи в підготовчому судовому засіданні, а також в судовому засіданні від 30.10.2018 року) не подали суду докази на підтвердження підстав позову, які стверджували в позовній заяві, а саме: не підписання оспорюваного заповіту ОСОБА_6 та не посвідчення даного заповіту секретарем ОСОБА_10

У відповідності до вимог ч.2 ст.78 ЦПК України обґрунтованість підстав позову могла бути доведена в суді виключно висновками експертів, однак клопотання про призначення судом відповідних експертиз в передбачений законом строк позивач та його представник в суді не заявили, незважаючи на те, що позивач був представлений кваліфікованим юристом.

П.1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року №3306/5 (надалі - Порядок) нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Копією рішення Олексіївської сільської ради №2 від 12.11.2010 року підтверджується факт обрання депутата сільської ради ОСОБА_10 секретарем сільської ради та покладення на неї повноважень щодо виконання нотаріальних дій у виконавчому комітеті сільської ради. Тобто, на інших посадових осіб сільської ради такі повноваження покладені не були.

П.2.12 Порядку передбачено, що усі нотаріальні дії, які вчиняються посадовою особою органу місцевого самоврядування, реєструються в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування.

Реєстром для реєстрації нотаріальних дій Олексіївської сільської ради, розпочатим в 2013 році підтверджується, що 23.06.2014 року видано, а уповноваженою на вчинення нотаріальних дій посадовою особою Олексіївської сільської ради посвідчено три довіреності ОСОБА_6 (записи за №№103,104,105). За №106 зареєстровано посвідчення заповіту іншої особи, а за №107 схожим почерком посадової особи зареєстровано посвідчення оспорюваного заповіту ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_5 і даний номер відповідає реєстраційному номеру, зазначеному в даному заповіті (а.с.177-178).

Актом опису документів в кабінеті секретаря Олексіївської сільської ради від 25.11.2015 року підтверджується, що після обрання нового складу виконкому бувший секретар сільської ради ОСОБА_10 відмовилася передати жодні документи, внаслідок чого Журнал реєстру нотаріальних дій комісійно був виявлений в її кабінеті (а.с.60).

П.1.10 Порядку передбачено, що відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 року №491 "Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі".

Як встановлено із матеріалів спадкової справи ОСОБА_6, даний заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі за заявою, поданою посадовою особою Олексіївської сільської ради, вихідний №103/1 від 01.07.2014 року (а.с.107).

Зазначеними вище доказами повністю спростовуються доводи позивача щодо не посвідчення оспорюваного заповіту ОСОБА_10, як посадової особою Олексіївської сільської ради, на яку покладено такі повноваження.

Проаналізувавши доводи позивача щодо того, що оспорюваний заповіт дано ОСОБА_6 на зовсім чужу людину, суд враховує наступне:

З 1994 року по 2000 рік ОСОБА_5 проживала в с.Олексіївка і працювала в колгоспі «Олексіївський» та ТзОВ «Олексіївське», що підтверджується копією її трубової книжки (а.с.173-174), а з 2017 року проживає в м.Чернівці.

Дана обставина припускає наявність між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 таких стосунків, за яких остання дала заповіт на ім'я відповідачки.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особа, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ч.3 ст.215 ЦК України встановлено, якщо недійсність правочину не встановлена законом, але однак із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Однак, суд вважає, що позивач в порядку ч.1 ст.81 ЦПК України, не довів в суді обґрунтованість своїх позовних вимог, тому в їх задоволенні слід відмовити, з покладенням у відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судових витрат на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 263, 265, 268, 273, 354, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3 до Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області та ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сокирянського

районного суду Г.О.Римлянська

Повний текст рішення підписано головуючим 15.01.2019 року.