ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року м. Київ

справа № 753/13528/18

провадження № 22-ц/824/6931/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Сержанюка А.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Державний реєстратор Комунального підприємства «Центр розвитку інвестицій Васильківського району» Попова Олександра Валеріївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року у складі судді Цимбал І.К., повний текст складений 05.02.2019 року,

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Попової О.В. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк», зобов`язати державного реєстратора Попову О.В. поновити запис про право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 серпня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання відновлювальної кредитної лінії. З метою забезпечення виконання умов зазначеного договору, між сторонами було укладено іпотечний договір, згідно якого іпотекодавцем передано в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю на праві власності.

15 травня 2018 до квартири позивача прибули представники ПАТ «Укрсоцбанк», які повідомили, що банк є новим власником квартири та представили позивачу копію інформаційної довідки, згідно якої ПАТ «Укрсоцбанк» набув право власності на спірну квартиру, оскільки рішенням державного реєстратора від 03 травня 2018 зареєстровано право власності ПАТ «Укрсоцбанк» на спірну квартиру, як предмет іпотеки.

Позивач вважає рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки право власності на предмет іпотеки могло відбутися виключно за умови укладання договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Крім того, на думку позивача, державним реєстратором порушені вимоги п. 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави.

Також позивач вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави без дозволу органів опіки та піклування для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна - предмету іпотеки, право користування яким мають діти позивача.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40907620 від 03.05.2018 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк», винесеного Державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку інвестицій Васильківського району» - Поповою О.В.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, ПАТ «Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції через порушення судом норм матеріального і процесуального права та прийняти рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги банк зазначає, що обрав передбачений положеннями іпотечного договору спосіб захисту порушеного права - позасудове врегулювання спору. Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки у добровільному і узгодженому сторонами договору порядку. Банк зауважує, що наявність або відсутність домовленості сторін договору не є обставиною, яка обмежує державного реєстратора у здійсненні відповідної реєстраційної дії, адже банк іпотекодержатель має безумовне право, відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку», набути право власності на предмет іпотеки.

Крім того, апелянт вказує, що при укладенні договору іпотеки, права малолітніх дітей порушені не були, оскільки вони не були власниками та не користувались нерухомістю, яка передавалась в іпотеку, не були зареєстровані на постійне місце проживання за адресою предмету іпотеки. Отже, отримання дозволу на здійснення правочину та/або реєстраційної дії від служби у справах дітей не було потрібно.

Також банк зазначає, що позивач оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень, яке є актом індивідуальної дії, тому з такого роду вимогами особа може звертатися до суду лише шляхом подання адміністративного позову.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надходили.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача, який заперечував проти скарги, представника третьої особи Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на підтримання апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15.05.2018 року відповідачем Державним реєстратором КП «Центр розвитку інвестицій Васильківського району» Поповою О.В. винесено рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк», дата державної реєстрації 03.05.2018, індексний номер 40907620, номер запису про право власності 25973851.

Підставами виникнення у ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на спірну квартиру зазначено: договір іпотеки, серія та номер: 3679, виданий 21.08.2006, видавник: ПНКМНО Кравченко І.С.; додаткова угода №1, серія та номер: 924, виданий 19.03.2007, видавник: ПНКМНО Кравченко І.С.; рекомендоване поштове повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 25.09.2017; письмова вимога, серія та номер: б/н, виданий 25.09.2017, видавник: ПАТ «УКРСОЦБАНК».

Скасовуючи зазначене рішення державного реєстратора, суд першої інстанції виходив з його незаконності, оскільки між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» не укладався окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя і позивач згоди на відчуження спірної квартири не надавав. Крім того у відповідача були відсутні законні підстави без дозволу органів опіки та піклування для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна - предмету іпотеки, право користування яким мають діти позивача.

Проте, колегія суддів з вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Так, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Згідно з вимогами до виду та змісту заяви по суті справи, вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) сторін, а також зміст позовних вимог по суті справи (ст. 175 ЦПК України)

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, до таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Суд має право за клопотанням позивача, до закінчення підготовчого провадження, або до початку першого судового засідання залучити до участі у справі співвідповідача, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд не закриваючи провадження у справі замінює первісного відповідача належним відповідачем (ч.ч.1,2 ст.51 ЦПК України).

Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора із залученням іпотекодержателя третьою особою спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та третьою особою через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 6 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року № 826/1656/18).

До того ж, за змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

В даному випадку спір виник з третьою особою ПАТ «Укрсоцбанк» з приводу порушення права позивача на квартиру внаслідок дій третьої особи щодо реєстрації за нею такого права.

Таким чином, оскільки пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі в зв`язку з тим, що заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України, тому за результатами розгляду такої справи, суд повинен відмовити в позові до неналежного відповідача та прийняти рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

З огляду на те, що позивач ОСОБА_1 пред`явив позов до неналежного відповідача, при цьому судом не залучено до участі у справі належного відповідача ПАТ «Укрсоцбанк», колегія суддів вважає що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є помилковим.

Доводи апеляційної скарги Банку про адміністративну юрисдикційність спору, суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, яка вважає, що спірні правовідносини пов`язані із захистом права власності позивача та з належністю виконання договору іпотеки, не є публічно-правовими і мають вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи те, що позов у цій справі пред`явлений до неналежного відповідача, тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову слід відмовити з викладених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку інвестицій Васильківського району» Попової Олександри Валеріївни, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та поновлення запису - відмовити

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :