Справа №442/8441/18
Провадження №2/442/297/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Грицай М.М.,

з участю секретаря - Антоненко В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Дрогобичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабця ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить частка у праві власності на земельну ділянку, площею 0,0992 га, яка розташована по АДРЕСА_1, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1. За життя бабця склала заповіт на неї, тому вона є спадкоємцем першої черги. 23.10.2015 звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного Дрогобицького районного нотаріального округу Лютик Р.В. На підставі заяви та поданих документів нотаріусом заведено спадкову справу № 150/2015. Нотаріусом встановлено, що вказана земельна ділянка належала її бабці ОСОБА_3, їй та відповідачу на праві сумісної власності, без визначення часток. Оскільки у державному акті не визначено розмір ідеальних часток на земельну ділянку виникла необхідність звернення до суду.

15.12.2018 року провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 10.01.2019.

Позивач у підготовчому судовому засідання позовні вимоги підтримала. Просить позов задоволити.

Відповідач у підготовчому судовому засідання позов визнав. Не заперечив щодо його задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зі свідоцтва про смерть НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Лютик Р.В., 21.06.2011 ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і, взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла ОСОБА_1.

Зі свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області 17.08.2018, вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ? ідеальної частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі заповіту, складеного ОСОБА_3 21.06.2011.

З державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками земельної ділянки площею 0, 0992 га, яка розташована у АДРЕСА_1, цільве призначення - обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Кадастровий номер НОМЕР_1.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 01.11.2018 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Лютик Р.В., вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), оскільки вказана земельна ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, а частки співвласників не визначені.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до положень ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У відповідності до роз'яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5).

Відповідно до роз'яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

За змістом ст. 357 ЦК України, під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Беручи до уваги наведене, а також положення ст. 172 ЦК України, вбачається, що у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим у зв'язку із смертю одного з них.

Відповідно до ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Поряд з цим, згідно ч. 4 і 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласників може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності підстав для неприйняття визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що вказаний позов слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 197, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності задоволити.

Визначити, що розмір частки у спільній сумісній власності ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на земельну ділянку площею 0,0992 га, розташовану на АДРЕСА_1, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належала ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого Дрогобицькою міською радою 27 серпня 2004 року, становить 1/3 ідеальну частку.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704,80 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грицай М.М.