Справа № 635/6738/18
Провадження № 2/635/902/2019
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

20 лютого 2019 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківській районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.

секретар судових засідань Грищук Р.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

третя особа ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом шляхом подання позовної заяви до ОСОБА_3 , який в подальшому уточнив та остаточно просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2010 року на користь ОСОБА_3 , на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно, до 1/6 частини з усіх видів його доходу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2010 року він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08 грудня 2016 року позивач одружився з ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_7 . Отже, матеріальне становище позивача змінилося, оскільки на його утриманні, окрім малолітньої дитини, знаходиться дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, у зв`язку з чим не працює. Крім того, з ними проживають діти ОСОБА_4 від першого шлюбу: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому вони є багатодітною родиною, про що мають відповідне посвідчення. Позивачем також в обґрунтування позову зазначив, що його дружина є інвалідом дитинства та потребує постійного проходження медичного огляду і курсів лікування. Отже, позивач змушений утримувати трьох неповнолітніх дітей, непрацездатну дружину та неповнолітню дитину від першого шлюбу. Позивач є військовослужбовцем та постійно змінює місце проживання, не маючи свого постійного житла, він змушений знімати кімнату, що також потребує додаткових матеріальних витрат. Отже, можливість сплачувати відповідачу аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від заробітку позивача щомісячно зменшилася, оскільки ОСОБА_1 зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище для усіх дітей, а тому дохід останнього повинен бути розподілений однаково на дітей та дружину, які знаходяться на його утриманні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2018 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. В установлені законом строки позивач усунув зазначені в ухвалі суду недоліки.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2018 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче засідання.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2018 року залучено ОСОБА_4 до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила відмовити у їх задоволенні та пояснила, що вона є сиротою, працює в лікарні на посаді молодшої медсестри, має на утриманні сімнадцятирічного сина ОСОБА_5 , який навчається в коледжі. Позивач ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5 не спілкується, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина у розмірі 40000 гривень. Як стало відомо відповідачу, на даний час дружина позивача - ОСОБА_4 вийшла з декретної відпустки та працює, діти останньої - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживають з бабусею.

В матеріалах справи також міститься відзив ОСОБА_3 на позовну заяву, в якому остання зазначила, що 11 серпня 2001 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_5 17 квітня 2007 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу позивач та відповідач проживали окремо, позивач не цікавився життям дитини, не спілкувався з нею та матеріально не допомагав, тому відповідач була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2010 року з ОСОБА_1 на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 березня 2010 року та до досягнення дитиною повноліття. 09 червня 2010 року на підставі вказаного рішення суду Харківським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист № 2-4299, який відповідачем був переданий до Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області для виконання. ОСОБА_1 фактично не виконував вказаного рішення суду, за винятком 10 місяців в 2010-2011 роках, та не сплачував аліментів. Лише після дзвінка відповідача на «Урядову гарячу лінію» державна виконавча служба почала в примусовому порядку стягувати аліменти з позивача на утримання дитини. Оскільки відповідно до листа Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 29 травня 2018 року, позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , виконавчий лист був направлений за вказаною адресою. З тексту зазначеного листа вбачається, що позивачу на праві власності належить автомобіль ВАЗ 210700-20, земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить йому на праві приватної спільної сумісної власності. У зв`язку із заборгованістю позивача перед відповідачем по сплаті аліментів у розмірі 39443,28 гривень за період з 25 березня 2010 року по 01 квітня 2016 року, 29 травня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, копію якої направлено для виконання до військової частини НОМЕР_1 ; про арешт майна боржника; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілів патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. Додатково відповідачу роз`яснено право на звернення до органів досудового розслідування із заявою про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів. На сьогоднішній день відповідач отримує аліменти у розмірі ј частини заробітку позивача та часткове погашення заборгованості по аліментам за період з 2010-2016 роки. Позивач не розуміє того, що сину необхідне лікування, нормальне харчування та освіта, щоб у майбутньому дитина не виконувала фізичну тяжку роботу, оскільки має проблеми зі здоров`ям, зокрема із серцем, спиною та ногами, у зв`язку з чим, дитина постійно проходить лікування. Відповідач також зазначила, що дітей дружини позивача від першого шлюбу ОСОБА_1 утримувати не зобов`язаний, оскільки діти мають батька і це є його обов`язком. Відповідачу дуже важко утримувати дитину, оскільки вона не одружена, працює та отримує мінімальну заробітну плату, син навчається в державному навчальному закладі «Регіональний механіко-технологічний центр професійної освіти Харківської області», де отримує професійно-технічну освіту. Навчальний заклад знаходиться в м. Мерефа Харківського району Харківської області, а тому син кожного дня їздить на навчання і йому необхідно постійно сплачувати кошти за проїзд, надавати кошти на обід, купувати одяг та підручники, нести інші витрати. Позивач має постійний дохід у виді заробітної плати у достатньому розмірі щоб сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі ј частини від заробітної плати.

У судовому засіданні 26 грудня 2018 року позивач надав до суду відповідь на відзив ОСОБА_3 , в якому зазначив, що прийнятий на військову службу до Збройних Сил України за контрактом з 03 червня 1997 року та проходить її по теперішній час, з грудня 2014 року по березень 2015 року приймав участь в антитерористичній операції, тобто від державного виконавця не переховувався. Виконавчі листи про стягнення з позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 знаходились на виконанні в Державній виконавчій службі Харківського району та з халатності державних виконавців, утворилася вказана заборгованість по сплаті аліментів. Позивач вважав, що аліменти на утримання сина з нього стягуються, а коли дізнався, що виконавчий лист про стягнення з нього аліментів був загублений, став самостійно, шляхом переводу на банківську карту ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачувати аліменти на утримання сина. Позивач також зазначив, що в той час коли не перебував на військовій службі він піклувався про сина. До досягнення ОСОБА_5 одного року, останній проживав з позивачем, на літніх канікулах дитина знаходилася у матері позивача на повному її забезпеченні. Крім того, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він купив ОСОБА_5 комп`ютер та телефон, пропонував йому навчатися у вищому навчальному закладі після закінчення школи, на що останній відмовився. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, вона не виконувала належним чином своїх батьківських обов`язків. Тільки тому, що ОСОБА_5 проходив медичне обстеження для військомату, відповідач змогла надати результати медичного обстеження дитини до суду, однак до вказаних результатів обстеження ОСОБА_3 не надано копій чеків на придбання ліків та документів на підтвердження того, яке саме лікування проходила дитина. З наданих відповідачем результатів медичних обстежень вбачається, що ОСОБА_5 лікування взагалі не було призначено, а рекомендовано нагляд за станом здоров`я в динаміці. Крім того, позивач зазначив, що ОСОБА_3 не позбавлена права звернутися до суду з позовом щодо стягнення з позивача додаткових витрат на лікування дитини. Позивач зазначив, що його молодший син ОСОБА_10 та донька ОСОБА_11 мають проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим, потребують обстеження та проведення курсів лікування. Позивачу також лікарем було поставлено діагноз захворювання кістково-м`язової системи, у зв`язку з чим, йому необхідно буде пройти лікування, що потребує матеріальних витрат.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, 09 січня 2019 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона також просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 . Крім того, 15 січня 2019 року від ОСОБА_4 до суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких вона зазначила, що сплата позивачем ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі ј частини від його доходу, ставить їх сім`ю у скрутне матеріальне становище, оскільки ОСОБА_4 не працює, знаходячись у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і немає доходу. Дохід позивача розподіляється на утримання п`яти осіб. Кім того, їх сім`я вимушена наймати житло та сплачувати комунальні послуги, оскільки військова частина, в якій служить позивач, не забезпечує військових житлом. Відповідач має житло, постійне місце роботи, має щомісячний дохід, частку від якого також повинна витрачати на сина ОСОБА_5 . Сплата ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі ј частини від його доходу, порушує права другої дитини ОСОБА_7 , оскільки при стягненні аліментів у раніше встановленому розмірі, друга дитина менш забезпечена, ніж дитина, яка одержує аліменти. Крім того, ОСОБА_4 зазначила, що має інвалідність з дитинства по зору та потребує постійної підтримки стану здоров`я, проходження медичного огляду та курсів лікування.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 15 березня 2002 року Південноміською радою Харківського району Харківської області).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 березня 2010 року та до досягнення ним повноліття. Рішення набрало законної сили.

Як вбачається зі змісту акту депутата Південноміської ради Харківського району Харківської області від 25 жовтня 2018 року, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

08 грудня 2016 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області 08 грудня 2016 року, після укладення шлюбу ОСОБА_12 змінила прізвище на « ОСОБА_13 ». Від шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області 11 січня 2017 року).

ОСОБА_1 є військовослужбовцем, у період часу з 07 грудня 2014 року по 18 березня 2015 року брав участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_5 від 19 серпня 2011 року.

Як вбачається зі змісту довідки Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України №785 від 10 вересня 2018 року №83 від 18 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 22 квітня 2016 року по теперішній час, житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався, є наймачем іншого жилого приміщення.

Як вбачається з довідки Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України №785 від 10 вересня 2018 року та свідоцтв про народження серії НОМЕР_6 від 04 вересня 2015 року та № НОМЕР_7 від 04 вересня 2015 року, ОСОБА_1 проживає разом з: дружиною ОСОБА_4 , сином ОСОБА_7 та дітьми дружини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Згідно Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №72 від 31 березня 2017 року, старший матрос військової служби за контрактом ОСОБА_4 з 03 квітня 2017 року по 26 грудня 2019 року вибула у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Як вбачається зі змісту пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_8 , виданого 25 серпня 2010 року, ОСОБА_14 є інвалідом з дитинства.

Відповідно до довідки про розмір заборгованості по аліментах, виданої державним виконавцем ОСОБА_15 , заборгованість по аліментам станом на 01 квітня 2016 року становить 39443,28 гривень.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Судом встановлено, що після ухвалення рішення Харківським районним судом Харківської області від 13 травня 2010 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина ОСОБА_10 . При цьому, судом встановлено, що на момент постановлення даного рішення, дружина позивача ОСОБА_4 не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та є інвалідом з дитинства.

Зміна матеріального стану позивача після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є підставою для зменшення розміру аліментів.

Разом з тим, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 працює в лікарні на посаді молодшої медичної сестри та отримує дохід у виді заробітної плати, її оклад складає 2573,70 гривень.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей дружини від першого шлюбу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , 08 червня 2008 року та надані на підтвердження зазначених обставин докази, оскільки обов`язок щодо утримання дитини відповідно до положень Сімейного Кодексу України покладається на батька дитини, яким позивач не являється.

Надані відповідачем медичні довідки про стан здоров`я неповнолітнього ОСОБА_5 жодним чином не підтверджують наявності витрат, пов`язаних з лікуванням або медичним обстеженням сина. Крім того, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про стягнення таких витрат, в разі їх підтвердження, в порядку ст. 185 СК України.

Обставини, викладені в акті депутата Південноміської ради Харківського району Харківської області від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_16 з приводу того, що ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні неповнолітнього ОСОБА_17 , не спілкується з дитиною та не цікавиться її життям повністю спростовуються змістом акту, складеного депутатом Мереф`янської міської ради Базилевською Л.В. від 07 листопада 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 з трьохмісячного віку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своєю матір`ю займався його вихованням, допомагав фінансово, піклувався, оскільки на даний час ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, не може постійно займатися вихованням дитини, приїжджаючи у відпуску, він проводить вихідні з дитиною, а на літні канікули остання знаходиться у матері позивача на повному забезпеченні. Крім того, ОСОБА_1 купив сину комп`ютер і телефон, пропонував йому навчатися у вищому навчальному закладі після школи, обіцяючи повне забезпечення, на що останній відмовився.

Доводи відповідача про те, що дружина позивача ОСОБА_4 на даний час вийшла з декретної відпустки та приступила до роботи жодним чином не підтверджені в ході судового розгляду.

Наявність заборгованості по аліментам не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, відповідач не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом щодо стягнення зазначеної заборгованості в порядку ст. 194 СК України.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, а також встановленого рішенням суду розміру аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_1 на у розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісяця, суд вважає можливим зменшити розмір аліментів до 1/6 частини щомісячно, при цьому суд враховує прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік», який станом на 01 січня 2019 року становить 2027 гривень.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів задовольнити повністю.

Зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісяця на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2010 року та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частці від заробітку (доходу) батька щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_9 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_10 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Третя особа ОСОБА_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено 01 березня 2019 року.

Суддя Т.В. Бобко