Провадження № 2/520/5378/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Нефедової Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Форманюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Одеська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування на частину спадкового майна та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на частину спадкового майна -

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи

ОСОБА_1 просить визнати його спадкоємцем за законом в порядку спадкової трансмісії за померлою бабусею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ним , у порядку спадкової трансмісії після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі акту вказівки меж земельної ділянки від 22.05.1957 р., рішення виконкому Київської райради депутатів трудящих від 22.10.1964 р. №1138; рішення народного суду Київського району м. Одеси від 27.01.1966 р.; рішення виконкому Київської райради депутатів трудящих від 06.05.1966 р. №308; технічного паспорту на жилий будинок (домоволодіння) від 11.11.1976 р., право власності на 1/2 частини недобудованого жилого будинку загальною площею 83,5 кв.м, у тому числі житловою 60,5 кв.м, розташованого в АДРЕСА_1 земельній ділянці площею 578 кв.м, як об`єкт незавершеного будівництва (який складається із будівельних матеріалів та обладнання, що були використані при будівництві будинку у 1976 році на відведеній ділянці) та право на забудову 1/2 частини земельної ділянки, що була виділена у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 замість померлого спадкодавця.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що його бабуся ОСОБА_3 у 1976 році побудувала на належним чином відведеної земельної ділянці площею 512 кв. м., будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 83,5 кв. м., у т. ч. житловою 60,5 кв. м., але не ввела його до експлуатації, що позбавило права спочатку його матері ОСОБА_4 успадкувати будинок після смерті її матері ОСОБА_3 , а в наступному позбавило позивача та його брата відповідача у справі отримати спадок по Ѕ частини після смерті їх матері ОСОБА_4 .

На думку позивача йому належить право на Ѕ частини недобудованого будинку як об`єкт незавершеного будівництва (який складається із будівельних матеріалів та обладнання що були використані при будівництві будинку у 1976 році на відведеній ділянці за адресою АДРЕСА_1 )та право на забудову земельної ділянки, оскільки земельна ділянка була виділена у встановленому законом порядку.

ОСОБА_2 просить визнати його спадкоємцем за законом в порядку спадкової трансмісії за померлою бабусею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ним, у порядку спадкової трансмісії після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі акту вказівки меж земельної ділянки від 22.05.1957 р.; рішення виконкому Київської райради депутатів трудящих від 22.10.1964 р. №1138; рішення народного суду Київського району м. Одеси від 27.01.1966 р.; рішення виконкому Київської райради депутатів трудящих від 06.05.1966 р. №308; технічного паспорту на жилий будинок (домоволодіння) від 11.11.1976 р., право власності на 1/2 частини недобудованого жилого будинку загальною площею 83,5 кв.м, у тому числі житловою 60,5 кв.м, розташованого в АДРЕСА_1 земельній ділянці площею 578 кв.м, як об`єкт незавершеного будівництва (який складається із будівельних матеріалів та обладнання, що були використані при будівництві будинку у 1976 році на відведеній ділянці) та право на забудову 1/2 частини земельної ділянки, що була виділена у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 замість померлого спадкодавця.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 також посилається на те, що він разом із ОСОБА_1 є єдиними спадкоємцями по Ѕ частини кожен недобудованого будинку як об`єкт незавершеного будівництва після смерті їх матері ОСОБА_4 та також має право на забудову Ѕ частини виділеної для будівництва їх бабусі земельної ділянки площею 512 кв. м., будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 83,5 кв. м., у т. ч. житловою 60,5 кв. м.

До судового засідання від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Форманюк О.М., надійшло письмова заява, про підтримку заявлених позовних вимог. Визнання позовних вимог ОСОБА_2 та розгляд справи за відсутністю сторони позивача.

До судового засідання від позивача ОСОБА_2 надійшла письмова заява про підтримку заявлених позовних вимог, визнання позовних вимог ОСОБА_1 та розгляд справи за його відсутністю.

Представник третьої особи Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки в судове засідання суду не повідомив.

2. Процесуальні дії у справі

Позов ОСОБА_1 надійшов до суду 09.08.2019 року ( т.1 а/с 2 ) та через автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №520/18932/19 розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Луняченко В.О. (т.1 а/с 67).

Ухвалою суду від 19.08.2019 року відкрито провадження у справі у порядку загального провадження (т.1 а/с 70).

Також ухвалою суду від 19.08.2019 року було задоволено , подане одночасно із позовом. Клопотання про витребування доказів та зобов`язано приватного нотаріуса Прокоф`єву Л.Г. надати до суду належним чином завірену копію спадкової справи №28/2018 заведену 23.08.2018 року щодо майна померлої ОСОБА_4 (т.1 а/с 78).

Ухвалою суду від 08.10.2019 року, постановленої у судовому засіданні , було задоволено клопотання представника позивача про залучення в якості третій особи Одеської міської ради ( т.1 а/с 125).

23.09.2019 року до Київського районного суду м. Одеси звернувся із позовом ОСОБА_1 (т.2 а/с 2 ) та згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи, судова справа № 947/22936/19 розподілено судді Куріленко О.М. ( т.2 а/с 64).

Ухвалою суду від 24.09.2019 року було відкрито провадження по даній цивільної справі у порядку загального провадження ( т.2 а/с 65).

Ухвалою суду суд 30.10.2019 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 , щодо задоволення якого не заперечував ОСОБА_2 , про об`єднання цивільних справ, та цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Одеська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування на частину спадкового майна об`єднаний із позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на частину спадкового майна, з присвоєнням справі єдиного номера 520/18932/19.

3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів

Як встановлено у судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 23.09.2009 року.

На момент смерті ОСОБА_4 разом з нею мешкали ОСОБА_1 зі своєю родиною та його рідний брат ОСОБА_2 , також зі своєю родиною.

Вказані обставини підтверджується наданою позивачами копією домової книги та довідки форми № 1 про склад сім`ї та реєстрацію.

Після смерті ОСОБА_4 , відкрилася спадщина, яка складалася з жилого будинку загальною площею 83,5 кв. м., жилою площею 60,5 кв. м, розташований на земельній ділянці 578 кв. м., проте спадщина не була оформлена, так як будинок, який побудувала бабуся позивачів ОСОБА_3 , в експлуатацію його не ввела.

Також судом було встановлено, що ОСОБА_3 та її чоловіку ОСОБА_5 Федотовичу рішенням Приморського районного виконкому від 19.04.1957 року була видана земельна ділянка під забудову на 6 станції Черноморської дороги (на даний час має назву Люстдорфська дорога), які в 1962 році збудували будинок на 43,6%. В наступному у березні 1962 року ОСОБА_6 покинув ОСОБА_3 , відмовившись від продовження забудови, а ОСОБА_3 отримала рішення виконкому Київської райради депутатів трудящих від 22.10.1964 року № 1138, яким виконком надав згоду на зміну умов договору на забудову та порадив їй звернутися до суду. Рішенням народного суду Київського району м. Одеси від 27.01.1966 року суд визнав за ОСОБА_3 право власності на забудову будинку по АДРЕСА_1 . Рішенням виконкому Київської райради депутатів трудящих від 06.05.1966 року № 308 на підставі рішення суду від 27.01.1966 року, договір зі ОСОБА_6 на земельну ділянку 512 кв. м. по АДРЕСА_3 , 27 вирішено переоформити на ОСОБА_3 .

В подальшому ОСОБА_3 добудувала будинок, але в експлуатацію не ввела.

Разом зі ОСОБА_3 мешкали дві її доньки мати позивачів - ОСОБА_4 та її сестра ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 27.08.1997 року.

Спадкоємицями після смерті бабусі ОСОБА_3 були дві її доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Згідно довідки № 400 від 22.08.2018 року ОСОБА_4 мешкала в будинку з 10.02.1966 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_4 , у встановленому законом порядку, прийняла спадщину та звернулася із заявою про прийняття спадщини до Третьої одеської державної нотаріальної контори. Заведена спадкова справа № 119/98 не закінчена, оскільки право власності на будинок за ОСОБА_3 не було зареєстровано, так як будинок в експлуатацію не здано.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 від 07.07.2018 року.

Відсутність реєстрації права власності на будинок за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідки № 141496723, № 141496948 від 17.10.2018 року.

Також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідка № 141496517 від 17.10.2018 року підтверджується відсутність реєстрації будинку АДРЕСА_4 .

Аналогічна відповідь про відсутність реєстрації станом на 31.12.2012 року міститься у відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 23.08.2018 року № 7776-11/2998.

Згідно відповіді Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 27.07.2018 року № 2484-Х-11.1-21 не має також рішення про введення в експлуатацію та будь-якої переписки з цього приводу в архіві.

Після смерті ОСОБА_4 позивачі звернулися до приватного нотаріуса Прокоф`євої Л.Г., яка відкрила спадкову справу № 28/2018, що підтверджується витягом № 53072010 від 23.08.2018 року, але надала нам роз`яснення про необхідність звернутися з позовом до суду.

4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 10, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Правовідносини щодо Спадкового права врегульовані книгою шостою Цивільного кодексу України ( далі ЦК ).

Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 2004 року коли було прийнято нові положення Цивільного Кодексу України, до цих правовідносин застосовуються вимоги ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, за якими прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Як визначено частиною 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 1276 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

5. Обґрунтування мотивів рішення суду

Об`єкт незавершеного будівництва це об`єкт нерухомості, що збудований або будується відповідно до вимог та порядку, передбачених законом, і не прийнятий в експлуатацію.

Об`єкт незавершеного будівництва в якості рухомого майна взагалі не існує: до набуття властивостей нерухомості це лише сукупність будівельних матеріалів, а після об`єкт незавершеного будівництва.

Особа не може одночасно мати у власності будівельні матеріали, що були використані при створенні новобудови, і саму новобудову, при створенні якої і були використані такі будівельні матеріали. Адже в розумінні ст. 185 Цивільного кодексу України таких будівельних матеріалів не існує у первісному вигляді через фактичне використання за їх головним споживним призначенням на будівництво нового нерухомого майна.

Системний аналіз законодавства дозволяє суду дійти до висновку, що в такому випадку у власності особи можуть перебувати або будівельні матеріали, або об`єкт будівництва, на створення якого вони були використані. Тим більше, згідно зі ст. 188 ЦК України, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дозволяє використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю.

Тобто об`єкт будівництва починає бути об`єктом незавершеного будівництва ще з моменту закладення фундаменту, адже саме завдяки йому зведений в майбутньому об`єкт будівництва буде визнаватися нерухомістю. Тому зведений недобудований будинок не можна розглядати як сукупність будівельних матеріалів, оскільки вони були перероблені в новий об`єкт будівництва та відповідно не можуть бути повернуті до свого первісного стану, тому що відбувся процес іммобілізації.

Згідно п. 26. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування при вирішенні спорів по справах про спадкування за законом необхідно враховувати, що частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними, якщо тільки спадкоємці: за усною домовленістю між собою не змінили розмір частки когось із них в спадщині, яка складається з рухомого майна; за письмовою угодою (договором), посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортного засобу, не змінили розмір часток в спадщині когось із них (ст. 1267 ЦК України). При поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК України про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 та листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, передбачено ст. 331 цього Кодексу. Зокрема, установлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд приймає до уваги наступні фактичні обставини: наявність акту вказівки меж земельної ділянки від 22.05.1957 року; рішення виконкому Київської райради депутатів трудящих від 22.10.1964 року № 1138; рішення народного суду Київського району м. Одеси від 27.01.1966 року; рішенням виконкому Київської райради депутатів трудящих від 06.05.1966 року № 308; технічний паспорт на жилий будинок (домоволодіння) від 11.11.1976 року № АДРЕСА_5 18 Лінія, в м. Одесі, загальною площею 83,5 кв. м., у т. ч. житловою 60,5 кв. м, побудований на належним чином відведеної земельної ділянці площею 578 кв. м.

Таким чином, вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що будинок АДРЕСА_2 побудовано на належним чином відведеної земельної ділянці площею 578 кв. м. і за позивачами слід визнати право власності кожного по Ѕ частини недобудованого будинку як об`єкт незавершеного будівництва (який складається із будівельних матеріалів та обладнання що були використані при будівництві будинку у 1976 році на відведеній ділянці за адресою АДРЕСА_1 ) та право на забудову земельної ділянки.

У ввідповідності до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 200,206,258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Одеської міської ради, про визнання права на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_4 , АДРЕСА_6 ) в порядку спадкування право на Ѕ частини недобудованого жилого будинку загальною площею 83,5 кв. м., у т. ч. житловою 60,5 кв. м. в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_7 на земельній ділянці площею 578 кв. м., як об`єкт незавершеного будівництва (який складається із будівельних матеріалів та обладнання, що були використані при будівництві будинку у 1976 році на відведеній ділянці) та право на забудову Ѕ частини земельної ділянки, що була виділена у встановленому законом порядку за адресою АДРЕСА_1 .

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: Одеської міської ради про визнання права на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_5 , АДРЕСА_6 ) в порядку спадкування право на Ѕ частини недобудованого жилого будинку загальною площею 83,5 кв. м., у т. ч. житловою 60,5 кв. м. в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_7 на земельній ділянці площею 578 кв. м., як об`єкт незавершеного будівництва (який складається із будівельних матеріалів та обладнання, що були використані при будівництві будинку у 1976 році на відведеній ділянці) та право на забудову Ѕ частини земельної ділянки, що була виділена у встановленому законом порядку за адресою АДРЕСА_1 .

Будинок підлягає введенню до експлуатації згідно вимого чинного законодавства.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Луняченко В. О.