П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його наступним:

12 вересня 2016 року на перехресті вулиці Володимирській та бульвару Тараса Шевченка в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . В результаті ДТП був пошкоджений належний позивачу автомобіль.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року винним у порушенні правил дорожнього руху та у вчиненні адміністративного правопорушення була визнана ОСОБА_2 .

Позивач для встановлення вартості матеріального збитку звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Клевер-Експерт». Висновком №531/10-16 від 06.10.2016 року встановлений розмір матеріального збитку, який завданий потерпілій особі внаслідок ДТП, що складає 122 852,63 грн.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» з лімітом страхового відшкодування 100 000,00 грн.

За замовленням ТДВ СК «Альфа-Гарант» у ТОВ «Селтим» оцінки спричиненої матеріальної шкоди, останній надав висновок від 31.10.2016 року, в якому вартість завданого власнику автомобіля марки «Mitsubishi» матеріального збитку складає 38 035,84 грн. В подальшому ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснив виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 38 035,84 грн.

Оскільки, зважаючи на ліміт страхового відшкодування в 100 000,00 грн., шкода завдана внаслідок ДТП була відшкодована страховою компанією лише частково, позивач просив суд присудити до стягнення з відповідача несплачену частину страхового відшкодування тобто в межах страхового ліміту, а саме 61 964,16 грн..

В ході розгляду справи за клопотанням відповідача була призначена та проведена судова автотоварознавча експертиза. Висновком судового експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 12-2/601 від 27.08.2018 року була визначена вартість матеріального збитку, що складає 82 493,23 грн., у зв`язку з чим позивачем було зменшено суму позовних вимог, з урахуванням чого він просив стягнути з відповідача недоплачене страхове відшкодування в сумі 44 457,39 грн. Крім того, оскільки відповідач прострочив виплату страхового відшкодування на 559 днів, просив стягнути пеню за останні 12 місяців, що становить 14 634,38 грн. та судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року вищезазначений позов задоволений повністю. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильно встановлених судом обставин та відповідно до неправильного вирішення справи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, а саме про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант»страхового відшкодування у розмірі 31 719,39 грн. В решті позовних вимог відповідач просив відмовити, судові витрати покласти на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Скаргу обґрунтовує тим, що суд не звернув уваги на те, що договором про цивільно-правову відповідальність встановлена франшиза в розмірі 1 000,00 грн., яку суд не врахував при задоволенні позову. Крім того висновком експерта, який суд поклав в основу оскаржуваного рішення, матеріальний збиток в розмірі 82 493,23 грн. визначений без відрахування податку на додану вартість, на що суд також уваги не звернув. За таких умов зазначена експертом сума має бути зменшена на розмір податку на додану вартість (20%) та франшизу в розмірі 1000,00 грн., що з врахуванням вже виплаченої суми та ліміту страхового відшкодування становитиме 31 719,39 грн. Крім того судом не враховано, що виплата частини страхового відшкодування страховою компанією було здійснене без пропущення відповідного строку для здійснення таких виплат, а саме 04.04.2017 року. При цьому штрафні санкції, які застосував суд до страхової компанії за прострочення виплати, не підлягають застосуванню, оскільки недоплачена сума страхової виплати встановлена саме цим рішенням суду, відтак у відповідача не було підстав для її виплати до цього. За таких умов рішення в частині стягнення пені є помилковим та необґрунтованим. Крім того судом проігноровано подану відповідачем заяву про застосування строку позовної давності. За таких обставин вважає, що рішення суду не ґрунтується на вимогах закону, є необґрунтованим і підлягає скасуванню.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до наступних висновків:

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В ході розгляду справи судом було належним чином встановлено як факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди у вересні 2016 року з вини водія ОСОБА_2 , так і факт страхування останньою своєї цивільної відповідальності в ТДВ СК «Альфа-Гарант», у зв`язку з чим у страховій компанії виникли зобов`язання по відшкодуванню спричиненої позивачу внаслідок ДТП шкоди. Із зазначеною позицією суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду. Не заперечує наведеного й сам апелянт зазначаючи лише про неналежне визначення судом розміру такого відшкодування.

Розмір спричиненої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди в ході розгляду справи був встановлений висновком судового експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 12-2/601 від 27.08.2018 року. Апелянт, стверджуючи про некомпетентність встановлення розміру такого матеріального збитку, тим не менш належних доказів на підтвердження таких своїх посилань не надав, клопотання про проведення повторної експертизи не заявляв, у зв`язку з чим у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для критичного відношення до визначеної експертним висновком розміру матеріального збитку (82 493,23 грн.).

У відповідності до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

Як стверджував сам позивач і не заперечував апелянт, ТДВ СК «Альфа-Гарант» фактично здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 38 035,84 грн. За таких умов різниця між сплаченою сумою та розміром шкоди, визначеної експертним висновком, складає 44 457,39 грн. В той же час суд першої інстанції не звернув увагу на те, що за умовами укладеного між спричинювачем шкоди та ТДВ СК «Альфа-Гарант» договору страхування встановлено франшизу у розмірі 1000,00 грн. У відповідності до ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Зважаючи на викладене колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими посилання апелянта на необхідність врахування вищевказаної франшизи при визначенні розміру страхового відшкодування. За таких умов зазначена судом першої інстанції різниця між встановленим в ході розгляду справи розміром спричиненої позивачу матеріальної шкоди та вже виплаченими відповідачем коштами має бути зменшена на розмір вищевказаної франшизи, відтак становить 43 457,39 грн.

Положеннями ст. 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Серед інших вимог позивачем у своєму позові було заявлено й вимогу про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» пені за прострочення виплати повної суми страхового відшкодування. Колегія суддів апеляційного суду критично відноситься до посилань апелянта на те, що суд першої інстанції мав застосувати до таких вимог строк позовної давності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що сама вимога про стягнення такої пені позивачем заявлена за останніх 12 місяців, що передували зверненню до суду, відтак вимога заявлена в межах передбаченого законом строку позовної давності для такого роду правовідносин. В той же час, оскільки колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про зменшення розміру заборгованості відповідача в порівнянні з її розміром, встановленим судом першої інстанції, заявлена пеня також має бути належним чином відкоригована. Зважаючи на викладене, її загальний розмір за вказаний період становить 14 305,22 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог. Окрім того, згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення, пропорційно до задоволених та відхилених позовних вимог відповідач має сплатити позивачу частину сплаченого судового збору в розмірі 625,60 грн. В свою чергу позивач має сплатити відповідачу 21,60 грн. в якості частини судового збору за подання апеляційної скарги. В кінцевому розрахунку в порядку розподілу судових витрат між сторонами по справі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 604,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 57 762 (п`ятдесят сім тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 61 коп., що складається з несплаченої частини страхового відшкодування в розмірі 43 457 (сорок три тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн. 39 коп. та пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 14 305 (чотирнадцять тисяч триста п`ять) грн. 22 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 604,00 (шістсот чотири) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П. Приходько