Провадження №2/225/4/2019
Справа №225/345/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Качаленка Є.В.,

за участю секретаря Федорцової І.С..,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 .,

представника відповідача 1 ОСОБА_3 Д.М.,

представника відповідача 3 Рижко ОСОБА_4 .С.

прокурора Заварзіна Д.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Донецького обласного центру медико-соціальної експертизи, Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа на стороні відповідача Костянтинівська місцева прокуратура, про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду,

І. Виклад позиції позивача, відповідачів, третьої особи

1. Позивач ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського міського суду із позовом до Державної казначейської служби України, Донецького обласного центру медико-соціальної експертизи, Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа на стороні відповідача Костянтинівська місцева прокуратура, про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

У підготовчому засіданні позивачем висунуто позовні вимоги (відповідно до доповненої позовної заяви від 25.07.2019, т.2 а.с.200-204) в останній редакції:

Зобов`язати Державну казначейську службу України списати в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 134 342,18 грн;

Зобов`язати Державну казначейську службу України списати в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь позивача моральну шкоду в сумі 900 000 грн;

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати в установленому Законом порядку період з 01.11.2012 по 20.05.2015, в перебігу якого позивач була незаконно усунена з посади, до страхового стажу і внести відповідні зміни за вказаний період в систему персоніфікованого обліку.

Підготовчому засіданні позивачем зазначено про наступні підстави позову (письмово викладено у доповненій позовній заяві від 25.07.2019 т.2 а.с.200-204, та у позовній заяві від 03.07.2019 т.2 а.с.160-173):

26.01.2012 відносно неї прокуратурою м.Дзержинська було порушено кримінальну справу за ч.1 ст.368 КК України. 19.04.2012 постановою слідчого прокуратури позивача відсторонено від посади голови м/р МСЕК м.Дзержинська. Згідно наказу Донецького обласного центру МСЕ №216-к від 24.04.2012, з 25.04.2012 її відсторонено від займаної посади. 25.04.2012 слідчий прокуратури зробив перекваліфікацію ч.1 на ч.3 ст.368 КК України. Досудове слідство велося з 26.01.2012 по 02.07.2012. З серпня 2012 дана кримінальна справа розглядалась в Дзержинському міському суді. 24.05.2013 було винесено обвинувальний вирок, який був скасований ухвалою Апеляційного суду Донецької області 27.08.2013 і справа направлена на новий розгляд. 10.03.2015 постановою Дзержинського міського суду скасовано постанову слідчого від 19.04.2012 року про відсторонення від займаної посади. Згідно наказу Донецького обласного центру МСЕ №29-к від 20.05.2015 до виконання своїх посадових обов`язків позивач приступила з 21.05.2015. 21.03.2016 вироком Дзержинського міського суду позивача виправдано у зв`язку з недоведеністю участі в скоєнні злочину. Вирок набрав законної сили. Внаслідок вищевказаних незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду позивач ОСОБА_5 зазнала матеріальних витрат (неотримана заробітна плата, оплата квитків, пального, кореспонденції, телефону) та моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та її представник вказані позовні вимоги підтримали, просили вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Від відповідача Державної казначейської служби України надано відзив (т.3 а.с.1-2), в обґрунтування якого вказано, що належним відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Позивачем при звернені до суду невірно визначені відповідачі. Позиваючись у справі лише до Державної казначейської служби, яка є органом, який здійснює тільки списання коштів з державного бюджету і не позиваючись до органу дії якого за твердженням позивача, призвели до завдання їй шкоди, позивач допускає неповноту з`ясування обставин у справі, не встановлення всіх фактичних обставин справи, які мають значення для визначення розміру шкоди. Окрім цього вважає, що визначений позивачем розмір морального відшкодування безпідставно завищено.

В судовому засіданні представник відповідача Державної казначейської служби України просив відмовити у задоволенні позову.

3. Представник відповідача Донецького обласного центру медико-соціальної експертизи до судового засідання не з`явився, надав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечував (т.2 а.с.209, т.3 а.с.11).

4. Від відповідача Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшов відзив (т.2 а.с.218-220), згідно якого вважає необґрунтованою вимогу ОСОБА_1 зобов`язати Торецьке ОУПФУ Донецької області зарахувати період незаконного усунення з посади з 01.11.2012 року по 20.05.2015 рік до страхового стажу, згідно якого буде обчислюватися розмір пенсії при її призначення, оскільки до управління позивач за призначенням пенсії не зверталася, в свою чергу Торецьке ОУПФУ Донецької області не приймало жодного рішення щодо відмови у призначенні пенсії або не зарахування до страхового стажу спірного періоду, оскарження якого здійснюється тільки в адміністративному порядку. До того ж неможливо зобов`язувати управління здійснювати дії на майбутнє, а саме здійснити зарахування періоду незаконного усунення з посади з 01.11.2012 року по 20.05.2015 рік до страхового стажу, якщо на момент розгляду спору по суті відсутнє звернення особи до пенсійного органу за призначенням пенсії. Донецький обласний центр МСЕ повинен як страхувальник нарахувати та сплатити єдиний внесок, тільки після цього період роботи буде віднесено до страхового стажу під час призначення пенсії за віком, вислугою років тощо.

В судовому засіданні представник відповідача Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області просив вирішити спір на розсуд суду, оскільки провадження в частині вимог до цього відповідача було закрите.

5. Від третьої особи на стороні відповідача - Костянтинівської місцевої прокуратури надійшов відзив (т.2 а.с.184-191) щодо часткового визнання позовних вимог: ОСОБА_1 знаходилась під слідством та судом з 26.01.2012 по 24.01.2018 (дата набрання чинності виправдувального вироку Дзержинського міського суду) тобто 71 місяць 29 днів, відтак виникло право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 038.7 грн. (71.9 місяців х 4173 грн). Вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заробітної плати не підлягають задоволенню в частині неодержаної надбавки за керівництво. Щодо відшкодування інших матеріальних збитків вважає, що законом не передбачено можливість відшкодування витрат на відправку замовної кореспонденції у вигляді заяв і скарг на неправомірні дії співробітників поліції, прокуратури та суду, заперечень на касаційні скарги, як спричиненої матеріальної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового розслідування, прокуратури чи суду. З цих же підстав не підлягають відшкодуванню транспортні витрати, також витрати на придбання технічних записів судових засідань і мобільних телефонів.

Представник третьої особи на стороні відповідача прокурор Торецького відділу Костянтинівської місцевої прокуратури в судовому засіданні заперечив щодо частини вимог позивача, відповідно до позиції, сформульованої у відзиві.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

6. 20.02.2017 від Костянтинівської місцевої прокуратури надійшло повідомлення про вступ прокурора у розгляд справи №225/345/17. (т.1 а.с.85)

7. 09.03.2017 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про заміну відповідача Управління державної казначейської служби України в м.Дзержинську Донецької області на Державну казначейську службу України. (т.1 а.с.114)

8. 07.05.2018 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про зобов`язання ОЦ МСЕ провести розрахунок недоотриманої заробітної плати за період з 01.11.2012 року по 20.05.2015 року (т.1 а.с.221-222).

9. 18.02.2019 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про повторне зобов`язання ОЦ МСЕ провести розрахунок недоотриманої заробітної плати за період з 01.11.2012 року по 20.05.2015 року (т.2 а.с.33-34).

10. 25.04.2019 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про повторне зобов`язання ОЦ МСЕ провести повний розрахунок недоотриманої заробітної плати за період з 01.11.2012 року по 20.05.2015 року (т.2 а.с.66-67).

11. 25.07.2019 від позивача надійшло клопотання про залучення у справі в якості відповідача Торецького об`єднаного управління пенсійного фонду України. (т.2 а.с.192-194)

12. 16.09.2019 від позивача надійшло клопотання про відкладення слухання справи. (т.3 а.с.9)

13. 13.11.2019 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про визнання відповіді ОЦ МСЕ в частині розрахунку недоотриманої заробітної плати за період з 01.11.2012 по 20.05.2015 відповідним розрахункам, наведеним у позовній заяві. (т.3 а.с.36)

ІІІ. Процесуальні дії у справі

14. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 31.01.2017 відкрито провадження у справі. (т.1 а.с.72)

15. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 15.05.2017 провадження у справі зупинено до розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.3 ст.368 КК України. (т.1 а.с.146)

16. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 09.02.2018 поновлено провадження у цивільній справі. (т.1 а.с.175)

17. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 12.02.2018 у зв`язку повторним автоматичним розподілом справи, справу прийнято до провадження суддею Мигалевичем В.В. (т.1 а.с.176)

18. Ухвалами Дзержинського міського суду Донецької області від 22.02.2018, 20.03.2018 розгляд справи відкладено. (т.1 а.с.183, 193)

19. Ухвалами Дзержинського міського суду Донецької області від 18.04.2018, 26.04.2018 у справі оголошено перерву. (т.1 а.с.205, 216)

20. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 07.05.2018 задоволено клопотання ОСОБА_1 та зобов`язано Донецький ОЦ МСЕ провести розрахунок недоотриманої заробітної плати (т.1 а.с.234-236).

21. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 01.06.2018 у справі оголошено перерву. (т.1 а.с.250-251, т.2 а.с.2)

22. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 08.06.2018 провадження зупинено на час розгляду кримніальної справи у касаційному суді. (т.2 а.с.11-13)

23. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 28.01.2019 провадження у справі поновлено.(т.2 а.с.26)

24. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 03.04.2019 у справі оголошено перерву (т.2 а.с.53)

25. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 25.04.2019 задоволено клопотання позивача та зобов`язано ОСОБА_6 ОЦ МСЕ провести розрахунок недоотриманої заробітної плати (т.2 а.с.70-72)

26. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 20.06.2019 задоволено клопотання позивача про відвід судді Мигалевичу В.В. (т.2 а.с.126-128)

27. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 21.06.2019 заявлено самовідвід судді Нємиш Н.В. (т.2 а.с.133-134)

28. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 25.06.2019 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що вона викладена російською мовою. (т.2 а.с.157-158)

29. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 04.07.2019 після усунення недоліків справу прийнято до провадження суддею Качаленко ОСОБА_7 .В. та призначено підготовче судове засідання (т.2 а.с.180-181)

30. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 25.07.2019 задоволено клопотання позивача та залучено в якості співвідповідача Торецьке об`єднане управління пенсійного фонду України. (т.2 а.с.198-199)

31. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 08.08.2019 закрито підготовче провадження та справу призначено до слухання (т.2 а.с.226-227)

32. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 18.11.2019 провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання зарахувати період з 01.11.12 по 20.05.15 до страхового стажу і внести зміни в систему персоніфікованого обліку закрито. (т.3 а.с. )

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

33. Відповідно до копії трудової книжки позивача ОСОБА_1 з 02.01.2000 прийнята за переводом на посаду голови міжрайоної МСЕК м.Дзержинська (т.1 а.с.16-17)

34. Постановою старшого слідчого прокуратури м.Дзержинська Кривенко А.О. 26.01.2012 відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.368 КК України (т.1 а.с.18)

35. Постановою старшого слідчого прокуратури м.Дзержинська Кривенко А.О. 26.01.2012 Савці С ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за ст.368 ч.1 КК України (т.1 а.с.52)

34. Постановою старшого слідчого прокуратури м.Дзержинська Кривенко А.О. 19.04.2012 обвинувачену ОСОБА_1 відсторонено від займаної посади голови міжрайонної МСЕК м.Дзержинська (т.1,а.с.19)

35. Наказом №216-к від 24.04.2012 року ОЦ МСЕК ОСОБА_1 відсторонено від посади голови міжрайонної МСЕК м.Дзержинська, з 25.04.2012 року (т.1 а.с.20)

36. Постановою старшого слідчого прокуратури м.Дзержинська Кривенко А.О. 25.04.2012 кримінальну справу №32-01-0262 відносно ОСОБА_1 перекваліфіковано з ч.1 ст.368 КК України на ч.3 ст. 368 КК України (т.1 а.с.21).

37. Під час досудового розслідування за адресою проживання ОСОБА_1 було проведено обшук (т1 а.с.53), обрано запобіжний захід підписку про невиїзд (т.1 а.с.54), вилучено мобільний телефон (т1 а.с.60), накладено арешт на вилучені особисті кошти, частину квартири, гараж (т.1 а.с.61-62)

38. Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 24.05.2013 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майн, що належить їй на праві власності, з позбавленням права займати посади пов`язані з керівними посадами в системі охорони здоров`я. Відповідно до вимог ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України. (т.1 а.с.22)

39. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27.08.2013 року вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 24.05.2013 року відносно ОСОБА_5 скасовано, справу направлено на новий розгляд. (т.1 а.с.23)

40. Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 10.05.2015 року постанову старшого слідчого прокуратури м.Дзержинська Кривенко А.О. від 19.04.2012 року про відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади голови міжрайонної МСЕК м. Дзержинська, скасовано. (т.1 а.с.24)

41. Наказом №29-к від 20.05.2015 року Обласного центру МСЕ, відповідно до постанови Дзержинського міського суду Донецької області від 10.03.2015 року ОСОБА_1 допущено до виконання обов`язків голови міжрайонної МСЕК м.Дзержинська з 21.05.2015 року. (т.1 а.с.25)

42. Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 21.03.2016 року ОСОБА_1 визнано невинуватою та виправдано за ч.3 ст.368 КК України у зв`язку з недоведеністю участі у вчиненні даного злочину, запобіжний захід скасовано, повернуто вилучені гроші, мобільний телефон, скасовано накладені арешти. (т.1 а.с.26)

43. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 02.08.2016 року вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 21.03.2016 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін. (т.1 а.с.27-28)

44. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 26.09.2017 року ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 02.08.2016 року скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд. (т.1 а.с.161)

45. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 24.01.2018 року вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 21.03.2016 року залишено без змін. (т.1 а.с.162)

46. Ухвалою Верховного суду від 05.12.2018 року ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 24.01.2018 року залишено без змін. (т.2 а.с.21-24)

47. Листом №53/01-10 від 28.10.2016 року ОЦ МСЕ повідомлено, що обласний центр медико-соціальної експертизи розпочав роботу на підконтрольній Україні території з 01.04.2015 року, довідки за 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік надати неможливо, тому що відсутні будь-які документи за ці періоди (т.1 а.с.29)

48. Згідно відповіді №218/С-19-01-13 від 03.10.2016 управління ПФУ в м.Дзержинську на заяву ОСОБА_1 станом на 29.09.2016 року,платником Донецьким обласним центром МСЕ страхові внески не сплачено з 01.11.2012 року по 30.04.2015 рік (т.1 а.с.30)

49. З копії довідок про індивідуальні відомості про застраховану особу встановлено, що позивачу ОСОБА_1 в період з листопада 2012 року по квітень 2015 року ОЦ МСЕ не нараховувалась заробітна плата (т.1 а.с.31)

50. З копії виписки з амбулаторної карти № НОМЕР_1 ОСОБА_9 , встановлено, що позивач знаходиться на обліку у лікаря ендокрінолога, терапевта з 2012 року. Зверталась за медичною допомогою 03.05.2012 - 20.05.2012 лікування в кардіологічному відділенні, 21.05.2012 - 01.06.2012 стаціонарне лікування у відділенні невідкладної кардіології, 15.05.2012 консультація ендокринолога, 11.09.2012 - 17.09.2012 лікування амбулаторне, 05.12.2013 - 07.12.2013 лікування амбулаторне, 12.08.2014 - 18.08.2014 лікування амбулаторне, 10.12.2014 - 15.12.2014 лікування амбулаторне, 25.03.2015 - 06.04.2015 - лікування в ДСП №245, 26.04.2016 - 10.05.2016 лікування в ДСП №487; 08.09.2016 -17.09.2016 - лікування в ДСП №904; 12.10.2016 - 02.11.2016 станціонарне лікування в інфекційному відділенні ЦМЛ; 03.11.2016 - 02.12.2016 стаціонарне лікування в терапевтичному відділенні. (т.1 а.с.64)

51. Відповідно до посвідчення №9/31 позивачем 10.09.2015 року підтверджено вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальності неврологія. (т.1 а.с.66)

52. Згідно повідомлення Міністерства юстиції України від 23.08.2016 №2933/11-42-16, відносно ОСОБА_1 внесено відомості до ЄДР осіб, які вчинили корупційні правопрушення. (т.1 а.с.67)

53. Згідно довідки Міністерства юстиції України від 05.01.2017 №360/ПІ-С-1982/11, відомості стосовно ОСОБА_1 з ЄДР осіб, які вчинили корупційні правопорушення, вилучено на підставі електронної копії ухвали Апеляційного суду Донецької області від 27.08.2013. (т.1 а.с.68)

54. Позивачем представлено копії квитанцій, що підтверджують придбання палива (т.1 а.с.36-37, 173), відправку кореспонденції (т.1 а.с.37а-45а, 48-49а, 119, т.2 а.с.100-101), сплату судового збору (т.1 а.с.46-47), придбання телефону (т.1 а.с.50-51), транспортні витрати на придбання квитків. (т.1 а.с.169-172, т.2 а.с.48-99)

55. Згідно наказу №278 від 21.11.2014 Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації, департамент переміщено до м.Краматорська. (т.1 а.с.228)

56. Згідно звернення Донецького обласного центру медико-соціальної експертизи від 12.06.2015 №28 до Міністерства внутрішніх справ, за адресою АДРЕСА_1 залишились основні засоби, товарно-матеріальні цінності та бланки суворої звітності центру МСЕ. (т.1 а.с.229)

57. З копії виписки з амбулаторної карти № НОМЕР_1 ОСОБА_9 , на додаток до відомостей з попередньої виписки (п.49), встановлено, що позивач зверталась за медичною допомогою 23.01.2017 - 30.01.2017 амбулаторне лікування; 07.06.2017 року - огляд сімейним лікарем; 19.03.2018 - 26.03.2018 амбулаторне лікування; 25.10.2018 - 07.11.2018 - лікування на денному стаціонарі №367; 12.11.2018 - огляд сімейним лікарем; 19.02.2019 - 01.03.2019 амбулаторне лікування. (т.2 а.с.154-156)

58. Допитана в судовому засіданні в порядку ст.ст.230, 234 ЦПК України як свідок ОСОБА_1 суду пояснила, що 26.01.2012 відносно неї прокуратурою було порушено кримінальну справу за ч.1 ст.368 КК України, відсторонено від посади голови міськрайонної МСЕК м. Дзержинська, вилучили гроші, мобільний телефон, накалали арешт на нерухомість. Вона була змушена придбати новий телефон. Потім кримінальну справу відносно неї перекваліфікували з ч.1 ст.368 КК України на ч.3 ст.368. Потім справу слухали в суді і 24.05.2013 року Дзержинським міським судом було ухвалено вирок, який чинності не набрав та був скасований ухвалою Апеляційного суду 27.08.2013 року, справу було направлено на новий розгляд. 21.05.2015 року вона приступила до виконання своїх посадових обов`язків. Вироком Дзержинського міського суду від 21.03.2016 року її визнано невинуватою та виправдано. В подальшому були апеляції і касації. 05.12.2018 року ВССУ ухвалу Апеляційного суду Донецької області залишено без змін. Вважає, що тривалість її знаходження під слідством та судом складає 82 місяці 10 днів. Тому вона має право вимагати відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Шкода полягає у незаконному засудженні, незаконному перебуванні під слідством, обшуці, арешті на її майно, відсторонення від посади, а також інших процесуальних дій. Під час слідства вона втратила частину заробітної плати, що складає за період з 01.11.2012 року по 20.05.2015 року 109986,08 грн. За період з 25.04.2012 по 31.10.2012 року у зв`язку з відстороненням від посади вона також не отримувала надбавку за керуючу посаду в сумі 2826 грн.60 коп. Також до матеріального відшкодування підлягають судові та інші витрати в розмірі 21529,50 грн. Враховуючи те, що вона не працювала, до пенсійного фонду не надходили відрахування, у зв`язку з чим перервався страховий стаж. До матеріальних витрат належить відправка поштової кореспонденції у виді заяв, скарг, пов`язаних з неправомірними діями досудового слідства, прокуратури та суду до Генеральної прокуратури, Президенту України, уповноваженому Президента по правам людини, особисті прийоми, поштова кореспонденція з повідомленням, транспортні витрати, пов`язані із поїздкою до прокуратури Донецької області, Ворошиловського районного суду м.Донецька, де вона оскаржувала дії прокуратури, Верховного Суду України. Також у зв`язку з погіршенням її фізичного стану вона не мала змоги користуватися громадським транспортом, у зв`язку з чим користувалась автомобілем та потягом. Витрати, пов`язані з купівлею технічних засобів судових засідань склали 342 грн. 54 коп., також понесла витрати, пов`язані із купівлею мобільного телефону, оскільки її був вилучений прокуратурою та в подальшому був зламаний і не підлягав ремонту. Загалом матеріальні витрати оцінює в 21529 грн. 50 коп. Окрім цього внаслідок вищевказаних дій їй було спричинено моральну шкоду яка полягала у незаконному притягненні її до кримінальної відповідальності, вказаними діями було підірвано її репутацію та спаплюжено її ім`я, що спричинило глибокі душевні страждання, та підірвало її здоров`я, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню становить 900000 гривень. Також пояснила, що два чеки на придбання палива були з м.Маріуполя, куди вони з представником приїзжали до сина. Решта чеків - заправки у м.Горлівка, м.Донецьк, м.Ясинувата, де вони заправляли авто на шляху руху з Торецька до м.Донецька. Ці поїздки були безпосередньо пов`язані з явкою до прокуратури і суду, подачею процесуальних документів і скарг у кримінальному провадженні. Також вона відправляла кореспонденцію із заявами і скаргами у цьому кримінальному провадженні різним адресатам - у суди, до прокуратури, Генерального прокурора, до ВККС, уповноваженому з прав людини. Також писала представникам різних політичних сил, до інших міністерств і правоохоронних органів, оскільки вважала, що захищає таким чином свої інтереси.

V. Оцінка суду.

59. Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. 56 Конституції України, ст. 1176 ЦК України, Законом України від 01.12.1994 року № 266/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

60. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 фактично перебувала під слідством та судом з 26.01.2012 року по 24.01.2018 року, тобто з часу порушення відносно ОСОБА_1 кримінальної справи і пред`явлення обвинувачення, та до набрання законної сили виправдувальним вироком Дзержинського міського суду від 21.03.2016 року.

61. Суд відкидає аргументи позивача, що під слідством та судом вона перебувала до 05.12.2018, коли суд касаційної інстанції залишив без змін ухвалу апеляційного суду.

Згідно ч.3, ч.4 ст.532 КПК України, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. А судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Відтак, виправдувальний вирок Дзержинського міського суду від 21.03.2016 року набрав законної сили 24.01.2018, коли був залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області. Подальше касаційне оскарження і залишення Верховним Судом 05.12.2018 без змін апеляційної ухвали не вплинуло на законну силу вироку.

62. Згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

63. Згідно правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові Великої палати від 13.06.2018 року у справі № 755/13879/16-ц (провадження 14-164цс18), оскільки Закон №266/94-ВР не містить вимог щодо процесуальної форми документа, з яким особа має звернутися до суду за захистом свого порушеного права, то таким способом захисту в силу положень статей 15, 16 ЦК України може бути, зокрема, звернення до суду з відповідною позовною заявою. З аналізу положень статті 12 Закону № 266/94-ВР вбачається, що саме суд, який ухвалив виправдувальний вирок, визначає розмір заробітку та інших грошових доходів, які громадянин втратив унаслідок незаконних дій та які підлягають стягненню на його користь.

64. За правилами пункту 2 частини другої статті 1167 ЦК України якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно з частинами першою та другою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

65. Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Згідно з вимогами статті 2 зазначеного Закону передбачено право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом.

Частиною п`ятою статті 4 згаданого Закону визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

66. Суд вважає, що кримінальним переслідуванням позивача, а саме притягненням її до відповідальності за ч.1 та ч.3 ст. 368 КК України їй була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала, погіршення відносин із оточуючими людьми, позбавлення можливості реалізації своїх звичок та бажань, підтримання здоров`я, необхідності застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що тривале перебування під слідством та судом завдало позивачу душевних страждань, перебування під слідством та судом створювало у її оточення негативне уявлення про неї, як про правопорушника. Позивач змушений був докладати значних зусиль для підтвердження своєї невинуватості у вчиненні злочину та відновлення ділової репутації. Вказані обставини безумовно завдали додаткових душевних страждань позивачу.

Таким чином, позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди за рахунок держави.

67. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону постановлення виправдувального вироку суду є підставою для виникнення права на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Згідно із правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому при вирішенні цього питання необхідно виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

68. Відповідач Державна казначейська служба України у відзиві, заперечуючи розмір заявленої позивачем моральної шкоди, посилався на пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року, відповідно до якого мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1762,00 гривень.

Проте відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, не є його посадовим окладом, заробітною платою чи іншою виплатою, а тому підстави для застосування наведеної норми до спірних правовідносин відсутні.

69. Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди необхідно розраховувати, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, що на час розгляду справи становить 4173 грн. згідно зі ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік».

Аналогічні правові позиції містяться у правових висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 04.06.2018 року у справі № 489/2492/17 (провадження № 61-8890св18), від 13.06.2018 року у справі № 464/6863/16 (провадження № 61-10293св18), від 21.06.2018 року у справі № 205/119/17 (провадження № 61-24700св18), від 25.07.2018 року у справі № 607/14493/16-ц (провадження № 61-12051св18), від 08.10.2018 року у справі № 585/40/17 (провадження № 61-33519св18), від 19.12.2018 року у справі № 554/14795/15-ц (провадження № 61-16914св18), від 10.01.2019 року у справі № 615/448/17 (провадження № 61-14772св18).

70. Отже, розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 визначається з розрахунку не менше мінімальної заробітної плати 4173 грн за кожен місяць перебування під слідством чи судом, а саме: за період з 26.01.2012 до 24.01.2018 (п.60) становить: 4173,00 грн. * 71 місяць 29 днів ? 300 038,70 грн.

71. Водночас, суд відмічає що за Законом зазначений розмір відшкодування є мінімальною гарантією держави, отже, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, глибини моральних страждань позивача, суд вважає, що відповідною компенсацією є сума в розмірі 310 000 грн.

72. Щодо заперечень представника відповідачів - начальника Управління Державної казначейської служби України у м. Торецьку Донецькій області, про те, що Державна казначейська служба України як юридична особа, до суті спору не має жодного відношення, оскільки прав та інтересів позивача не порушувала, не вступала у правовідносини з позивачем, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. ЇЇ в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з пп. 1 п. 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Державна казначейська служба України.

Відповідно до покладених завдань Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення).

Відповідно до положень статей 3, 4 Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Пунктом 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, передбачено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Отже, у спірних правовідносинах відповідачем є держава Україна в особі відповідних органів, оскільки відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи, органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, здійснюється державою, у порядку визначеному законом, а Державна казначейська служба України є органом влади, яка саме здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

73. З огляду на викладене, суму відшкодування моральної та матеріальної шкоди на користь позивача необхідно стягнути з державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, що визначається судом як ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України.

74. Таким чином суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, та вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 310 000 грн.

75. Вирішуючи заявлені вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд відмічає, що за нормою прямої дії ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, окрім моральної також і матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

76. Згідно ст.3 Закону у випадку постановлення виправдувального вироку громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

77. У зв`язку з розслідуванням і судовим розглядом період відсторонення ОСОБА_1 від посади становив з 25.04.2012 року до 10.03.2015 року. Внаслідок незаконного відсторонення позивачеві не виплачували надбавку за керівництво у період з 25.04.2012 до 31.10.2012, а з 01.11.2012 року і по 20.05.2015 року взагалі припинили виплату зарплати.

78. Згідно розрахунку позивача сума недоотриманої надбавки за керівництво у період з 25.04.2012 до 31.10.2012 складає 2826,60 грн., а сума недоотриманої заробітної плати у період з 01.11.2012 року і по 20.05.2015 року складає 109 986,08 грн.

79. Згідно проведеного відповідачем Донецьким обласним центром медико-соціальної експертизи за ухвалою суду розрахунку (т.2 а.с.80-85) сума середньомісячної заробітної плати позивача за період з листопада 2012 до травня 2015 року становить 109764,10 грн.

80. Суд погоджується із аргументами позивача, що відповідач у розрахунку середньомісячної зарплати за листопад 2012 у розмірі 156,70 грн не врахував коефіцієнт коригування підвищення заробітної плати з 01.10.2012, який становить 1,0644 відповідно до Постанови КМУ №10 від 11.01.2012. Через це сума в розрахунках відповідача за весь період виявилась менше на 221,98 грн в порівнянні з розрахунком позивача. Суд вважає обгрунтованим розрахований позивачем розмір недоотриманої заробітної плати у період з 01.11.2012 року і по 20.05.2015 року у сумі 109 986,08 грн.

81. Згідно п. 2.2.3 Наказу № 308/519 від 05.10.2005 Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населения» головам медико-соціальних комісій - лікарям посадові оклади встановлюються виходячи з тарифних розрядів лікарів відповідних спеціальностей та кваліфікацівних категорій з урахуванням підвищення на 25 відсотків.

82. Тому суд вважає обґрунтованою вимогу позивача, що сума недоотриманої ОСОБА_1 надбавки за керівництво у зв`язку з її відстороненням від посади голови міжрайонної МСЕК у період з 25.04.2012 до 31.10.2012 становить 2826,60 грн.

83. Відповідачі висловлювались про безпідставність вимог про стягнення недоотриманої зарплати із сумами утримань податку на дохід та єдиного соціального внеску.

Оскільки за змістом п.п.п. "г" п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди заподіяних незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, що відшкодовуються державою в порядку, встановленому законом, суд робить висновок, що належні до стягнення на користь позивача суми недоотриманої заробітної плати та надбавки не є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, військовим збором, та не є базою нарахування єдиного соціального внеску. А тому мають бути стягнуті у повному розмірі без утримань згаданих податків, зборів (обов`язкових платежів).

84. Оскільки позивачем доведено факти викладені у позові щодо завдання їй матеріальної шкоди через відсторонення її від роботи внаслідок незаконного кримінального переслідування, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині недоотриманої надбавки у період з 25.04.2012 до 31.10.2012 у розмірі 2826,60 грн., та недоотриманої заробітної плати у період з 01.11.2012 року і по 20.05.2015 року у розмірі 109 986,08 грн.

85. Також позивачем ставиться питання про відшкодування інших матеріальних витрат, пов`язаних із розглядом кримінальної справи: на відправку поштової кореспонденції у вигляді заяв і скарг на неправомірні дії співробітників міліції, прокуратури та суду - 893,59 грн, транспортні витрати на поїздки в прокуратуру Донецької області, ГУМВС області, Ворошиловський районний суд м.Донецька, Апеляційний суд Донецької області, на засідання касаційного суду для особистої подачі заяв та скарг в сумі 16558,37 грн., витрати на придбання технічних записів судових засідань в сумі 342,54 грн., витрати на придбання мобільного телефону в сумі 860 гривень, всього на загальну суму 21529,50 грн.

86. Дослідивши (п.54) представлені позивачем копії квитанцій, що підтверджують понесені витрати, і заслухавши показання свідка ОСОБА_1 (п.58), суд доходить висновку, що позивачем не підтверджено прямого причинно-наслідкового зв`язку між незаконним притягненням до кримінальної відповідальності і частиною заявлених витрат, а саме:

87. Не доведено, що витрати на придбання пального у м.Маріуполі пов`язані із прибуттям до суду та прокуратури у м.Донецьку, оскільки м.Маріуполь не знаходиться на шляху прямування з Торецька до Донецька.

88. Не доведено, що витрати на відправку кореспонденції представникам політичних партій, до Верховної ради України, Президенту України, комітетам, департаменту внутрішньої безпеки, Міністру внутрішніх справ, Міністерству енергетики, пов`язанні із розглядом кримінального провадження у якому ОСОБА_1 була незаконно притягнута до кримінальної відповідальності, оскільки наведені суб`єкти очевидно не мають відношення до кримінального процесу у справі позивача.

89. Суд не вважає обгрунтованими витрати позивача на придбання телефонів, оскільки вилучений у позивача мобільний телефон згідно вироку було повернуто.

90. Суд доходить висновку, що розмір доведених (п.54, п.58) позивачем витрат на придбання палива і квитків (15887,92грн), відправку кореспонденції (400,9грн) і сплату судового збору за копії судових рішень (342,54) становить суму 16 631,36 грн., і в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.

91. Суд переконаний, що дані витрати слід розглядати як передбачені у п.3 ч.1 ст.3 Закону, оскільки їх тягар позивач несла виключно внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, реалізуючи своє законне право на захист. Такий висновок прямо слідує із того розуміння, що за відсутності порушеної кримінальної справи щодо ОСОБА_1 цих витрат вона б не зазнала.

92. Таким чином суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди (недоотриманої надбавки, заробітної плати та інших понесених витрат), та вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму 129 444, 04 грн.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами.

93. Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, відтак мають бути віднесені на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 259,263-265,141 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Донецького обласного центру медико-соціальної експертизи, Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа на стороні відповідача Костянтинівська місцева прокуратура, про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 129 444 (сто двадцять дев`ять тисяч чотириста сорок чотири) гривні 04 копійки.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 310 000 (триста десять тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 28.11.2019.

Суддя Є.В. Качаленко