Справа № 486/1631/18
Провадження № 2/486/119/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Далматовій Г.А.

при секретарі Коршак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу №486/1631/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини всіх видів заробітку до 1/8 частини щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що у 2009 році розірвав шлюб з ОСОБА_4, яка після розірвання шлюбу змінила прізвище на прізвище «Левицька». Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 12 березня 2009 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 06 лютого 2009 року до його повноліття. З виконавчим листом відповідач до державної виконавчої служби не зверталась, але весь цей час він регулярно сплачував аліменти на утримання сина по своїй заяві. 17 лютого 2012 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_6, 30 липня 2013 року. Крім того, з ними проживає донька його дружини від першого шлюбу. Діти перебувають на його утриманні, отже у нього змінилося матеріальне положення.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що у 2013 році в нього народилась дитина в новому шлюбі, крім того, він утримує дитину від першого шлюбу своєї теперішньої дружини, у зв'язку з чим в нього змінився матеріальний стан. Рішенням суду у 2009 році з нього було стягнуто аліменти, але він за місцем роботи добровільно написав заяву про утримання з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки його доходів. Після народження доньки у другому шлюбі, також написав заяву за місцем роботи про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 вже в розмірі 1/6 частки його доходів із розрахунку, що на двох дітей він би сплачував аліменти в розмірі 1/3 частки від доходів. Оскільки внаслідок заборгованості за аліментними платежами виконавча служба стягує з нього більше ніж 50 % доходів, його дружина звернулась із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_7.

Відповідач позов не визнала, пояснила, що в цей час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому не може утримувати сина ОСОБА_3 належним чином, в неї також є ще одна дитина, народжена у другому шлюбі. Рішенням суду на її користь було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки доходів позивача, але з виконавчим листом вона не зверталась, оскільки їй перераховувались аліменти, які, як вона вважала, стягувались після рішення суду автоматично. Їй не було відомо, що в подальшому аліменти сплачувались у розмірі 1/6 частки. Вона працювала і на базові потреби дитини більш-менш вистачало коштів. У 2016 році позивачем було придбано автомобіль «Toyota RAV4», 2008 року випуску приблизною вартістю 14 тис. доларів США та причіп «ЛЕВ», 2016 року випуску приблизною вартістю 10 тис. грн. Тому, на її думку, не можна вважати, що позивач не в змозі оплачувати аліменти в розмірі, визначеному рішенням суду.

Вислухавши сторони, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 березня 2009 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.02.2009 року і до його повноліття /а.с. 8/.

Сторони не заперечують, що вони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_8 17 лютого 2012 року зареєстрували шлюб /а.с.6/.

ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є батьками доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.7/

Згідно з довідкою №1136 від 17.10.2018 року виданою квартирним комітетом №33 ОСОБА_1 проживає у м. Вознесенську та разом з ним проживають ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6 /а.с.9/. Відповідно до пояснень позивача, ОСОБА_9 він не усиновив, їй лише було змінено прізвище.

Відповідно до звітів про здійснення відрахувань та виплат наданих головним бухгалтером ДП НАЕК «Енергоатом» ВП «Южно-Українська АЕС» вбачається, що на підставі заяв позивача від 20.02.2009 року та 22.04.2015 року з нього на користь ОСОБА_2 стягувались кошти по березень 2015 року включно у розмірі 25 відсотків з доходу, з квітня 2015 року - в розмірі 16,67 відсотків з доходу /а.с.10-15, 69-72/.

Статтею 27 частинами 1 та 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В частині 1 ст. 3 Конвенції, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частинами 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України встановлено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу вимог ст. 182 СК України та роз'яснень, даних у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

За приписами ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сімї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобовязані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що для вирішення питання про зменшення в даному випадку розміру аліментів, визначених за рішеннями судів, позивачу необхідно довести, що після ухвалення рішення і до звернення до суду з цим позовом у нього змінився матеріальний, сімейний стан чи стан здоров'я в бік погіршення, що об'єктивно впливає на можливість матеріального утримання неповнолітніх дітей.

Сукупність вищенаведених обставин свідчить про те, що у житті позивача з моменту винесення рішення дійсно відбулися зміни сімейного стану, а саме він одружився та став батьком. Пред'являючи позов про зменшення розміру аліментів, позивач не надав доказів, що у нього суттєво погіршився матеріальний стан або погіршився стан здоров'я і ці зміни є підставою для суттєвого зменшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України.

Сторони на цей час знаходяться у нових шлюбах і мають ще по одній дитині з новим подружжям. Відповідач перебуває у відпустці по догляду за дитиною /а.с.66/.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що на його утриманні перебуває ще дитина від першого шлюбу його дружини, оскільки на утримання ОСОБА_9 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) її батька, що підтверджується рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 27 квітня 2017 року /а.с.83-84/.

Позивач офіційно працевлаштований, має постійний дохід.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Сплата аліментів в розмірі 1/8 частині не може забезпечити дитині необхідний та достатній гармонійній розвиток, і не забезпечить рівне матеріальне становище обох дітей позивача. Тому вимога позивача про зменшення розміру аліментів на 1/8 частину від усіх видів заробітку (доходу) суперечить, перш за все, інтересам неповнолітнього ОСОБА_10, а також нормам ст. 183 СК України.

Разом з тим, з урахуванням розміру заробітної плати позивача, можливо зменшити розмір аліментів, що стягуються до 1/5 частки всіх видів доходу позивача і такий розмір зможе забезпечити гармонійний розвиток дитини і буде достатнім з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину.

Аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає статті 192 Сімейного кодексу України щодо стягнення аліментів в зміненому розмірі та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 23).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1, на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 березня 2009 року на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 06 лютого 2009 року до його повноліття.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця селища Губник Гайсинського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Відкликати з виконання виконавчий лист №2-418/2009, виданий Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку.

Повний текст рішення буде складений протягом десяти днів з дня з оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

При оголошенні в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_11

________________________

повний текст рішення складено 14 січня 2019 року