Провадження № 2п/337/3/2019
Справа № 337/326/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Бочіної Н.А.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 18.04.2016 року у справі № 337/326/16-ц

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2016 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 37645,62 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 34342,56 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом 2371,63 доларів США, заборгованості за комісією за користування кредитом 518,40 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 413,03 доларів США; суму судових витрат у розмірі 13275,73 грн.

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що вона, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України у редакції, яка діяла на момент ухвалення заочного рішення, не могла бути присутньою у судовому засіданні від 18.04.2016 року у звязку з тим, що її не було повідомлено належним чином. Вона не отримувала жодної судової повістки, листа чи повідомлення, не знала про відкриття провадження у справі та судові засідання, тому не могла попередити суд про причини своєї неявки. Про наявність заочного рішення вона дізналася 04.12.2018, коли прийшла до суду, а також про те, що відносно неї наявна судова справа, внаслідок чого ознайомилася з рішенням. У матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про судове засідання від 18.04.2016 року, лист направлений на адресу: АДРЕСА_1, не було вручено відповідачу. Таким чином, суд, через відсутність належного повідомлення відповідача про судове засідання від 18 квітня 2016 року, порушив свій безумовний обовязок, передбачений ч. 4 ст. 10 ЦПК України, у редакції, яка діяла на момент ухвалення заочного рішення, та позбавив права відповідача на справедливий суд, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України, а отже, мав відкласти розгляд справи, а не ухвалювати заочне рішення.

Також вказано, що банк не довів отримання кредиту позичальником. На підтвердження факту надання кредиту позивачем до позовної заяви не було надано жодного документа, який може це підтвердити. Меморіальний ордер та заява на видачу готівки з поточного рахунку Позичальника відсутні. Кредитним договором взагалі не передбачено видачу кредиту на поточний рахунок Позичальника. Вважає, що розгляд справи в частині визначення правильності розміру заборгованості за кредитним договором до моменту надання Позивачем доказів того, що умови укладеного кредитного договору виконані первісним кредитором, - не вбачається можливим. Позичальник стверджує, що готівкових доларів США у касі банку, як передбачено кредитним договором, - він не отримував. Документами, що підтверджують виконання Банком (первісним кредитором) умов договору (а саме - надання вказаної у кредитному договорі суми кредиту готівкою в Доларах США Позичальнику), та які підтверджують факт сплати Позичальником належної чи неналежної суми за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, можуть бути виключно первинні документи, які позивачем надано не було. Позовна заява є необгрунтованою, оскільки Позивачем не надано доказів видачі кредиту: договору про відкриття поточного банківського рахунку Позичальнику, довідки про рух коштів по поточному рахунку Позичальника, належно оформлених договору чи доручень на договірне списання коштів та заяви на видачу готівки - іноземної валюти - Доларах США з поточного рахунку Позичальника в касі банку (первісного кредитора) для виконання мети кредитного договору. Позовна заява в цілому, - не підлягає задоволенню, оскільки Позивачем не надано належних і допустимих доказів виконання зобовязань первісним кредитором за кредитним договором, а саме - договору про відкриття поточного банківського (поточного) рахунку з Позичальником, довідки про рух коштів по поточному рахунку Позичальника, належно оформлених договору чи доручень на договірне списання коштів та заяви на видачу готівки - іноземної валюти - долларах США з поточного рахунку Позичальника, позовна заява Банку - абсолютно безпідставна, а Кредитні договори, згідно з ст. 1051 ЦК України, є неукладеними. Розрахунок заборгованості позивача базується на його власних припущеннях та не підтверджений первинними документами у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Просить суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Переглянути заочне рішення від 18.04.2016 року у справі ЄУН № 337/326/16-ц (провадження № 2/337/431/2016). Скасувати заочне рішення від 18.04.2016 року у справі ЄУН № 337/326/16-ц (провадження № 2/337/431/2016), і призначити до розгляду в загальному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Враховуючи, що з заочним рішенням суду заявник ознайомилася 29.11.2018 року, вона має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

У судове засідання представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зявився, представник заявника наполягав на розгляді заяви за відсутності представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Судом ухвалено розглядати заяву за відсутності представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву з мотивів викладених у тексті заяви, також додатково пояснив, що за договором факторингу належним позивачем є «Акцент банк», та у рішенні сума вказана у доларах США без відповідного перерахунку на національну валюту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

Водночас, з'ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

В позові була зазначена наступна адреса відповідача ОСОБА_2: АДРЕСА_2. Така ж адреса вказана у кредитному договорі.

За відомостями адресно довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_2 з 2007 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначена адреса вказана заявником особисто в заяві про перегляд заочного рішення суду, як місце реєстрації.

ОСОБА_2 викликалася судом у судові засідання шляхом направлення повісток за адресою реєстрації, і вказаною у позовній заяві, від отримання судової повістки відмовилася не зявившись до органів пошти за її отриманням.

Згідно матеріалів справи, судові повістки надсилалися відповідачеві ОСОБА_2 на останню відому судові адресу відповідно до відомостей адресно довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області, та заочне рішення було ухвалено з врахуванням положень п.5 ч.5 ст. 74 ЦК України, ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, які були чинні на момент розгляду справи.

З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином надсилав на адресу відповідача ОСОБА_2 процесуальні документи суду, та повідомляв її про дату та місце проведення судових засідань, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством.

В ході розгляду цивільної справи судом було досліджено всі докази, фактично ніяких інших доказів, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення не надано.

Крім того, обставини, на які посилається відповідачка, є фактично запереченнями на позов, а не обставинами, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 274, 284, 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2016 року.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2016 року відмовити.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до ч.4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

Повний текст ухвали складений 15.01.2019 року.

Суддя: