Справа № 503/1003/18
Провадження № 2/503/38/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюк Б.С.,

при секретарі Клемпуш Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач з 11 вересня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу сторонами набуто у власність житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 . Однак, процедурою оформлення права власності на вказаний житловий будинок займався відповідач, який зареєстрував право власності на будинок за собою. Позивач бажає визначити свою частку зазначеного житлового будинку.

Дійти згоди щодо поділу будинку сторони не можуть, у зв`язку з чим позивач позбавлена можливості захистити своє порушене право в позасудовому порядку, а тому просить визнати вищевказаний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя та поділити зазначене майно, визнавши за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі, просить поділити майно на розсуд суду з урахуванням потреб сім`ї.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає частково, просить поділити майно на розсуд суду.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають в шлюбі з 11.09.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, повторно виданим Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 24.01.2018 року серії НОМЕР_1 , актовий запис № 05.

За час шлюбу сторонами придбано житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , житловою площею 40,0 кв.м, який розташований на земельній ділянці розміром 2700 кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.07.2000 року серії АВК №776662, посвідченим державним нотаріусом Налдіною М.М. та зареєстрований в реєстрі за №3108.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічна норма закріплена і в ч.3 ст.368 ЦК України, у якій зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Отже, відповідно до вимог ст.60 Сімейного кодексу України, житловий будинок, який позивач просить поділити являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , який набутий ними спільно за час шлюбу, тому вимоги позивача про визнання вищевказаного будинку спільною сумісною власністю подружжя є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Як вбачається з ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

В п.п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Вказаний житловий будинок згідно схематичного плану, що представлений в технічному паспорті складається з: 1) кухні (загальна площа 10,9 кв.м.); 2) житлової кімнати (загальна (житлова) площа 6,6 кв.м.); 3) житлової кімнати (загальна (житлова) площа 15,0 кв.м.); 4) житлової кімнати (загальна (житлова) площа 18,47 кв.м.); 5) Веранди (загальна площа 7,6 кв.м.).

28.10.2018 року за заявою позивача судовим експертом Тінкован Р.Д., яка діє на підставі Свідоцтва №1070 від 19.12.2006 року, виданого згідно рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, проведено експертне дослідження в галузі будівельно-технічної експертизи, в якій на вирішення експертного дослідження були поставлені питання щодо ринкової вартості житлового будинку та щодо надання технічної можливості варіантів поділу в натурі житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Згідно висновку експерта №12-2018 від 28.10.2018 року, ринкова вартість об`єктів нерухомості, що підлягають поділу між позивачем та відповідачем станом на 28.10.2019 року становить 84600,00 грн., а саме: 1. Житловий будинок літ. «А» - 41209,00 грн.; 2. Ганок літ. «а» - 1309 грн.; 3. Літня кухня літ. «Ж» - 23345,00 грн.; 4. Сарай літ. «В» - 1952,00 грн.; 5. Сарай літ. «К» - 9392,00 грн.; 6. Гараж літ. «З» - 3074,00 грн.; 7. Вбиральня літ. «Д» - 273,00 грн.; 8. Вимощення «І» - 892,00 грн.; 9. Колодязь «ІІ» - 1937 грн.; 10. Огорожа №1 1060,00 грн.; 11. Хвіртка №2 143,00 грн.

Згідно висновку експерта №12-2018 від 28.10.2018 року судової будівельно-технічної експертизи, експертом визначено 2 варіанти поділу спірного житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Виходячи із можливостей поділу спільного майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, а саме - житлового будинку АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про його поділ відповідно до другого варіанту, зазначеного у судовій будівельно-технічній експертизі №12-2018 від 28.10.2018 року, оскільки на думку суду, запропонований варіант найбільш відповідає інтересам сторін.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 по 1/2 частини кожному.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та визнати за нею право власності на частку із нерухомого майна, а саме на 49/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , що включає в себе: кімнату 1-4 площею 18,4 кв.м., кімнату 1-3 площею 15,0 кв.м., сарай літ. «В» площею 1,8 кв.м., 1/2 сараю літ. «К» (частина 4,50 х 5,82 м)., літню кухню літ. «Ж» (частина 5,50 х 3,40 м), гараж літ. «З» площею 1,8 кв.м., 1/2 огорожі №1 та 1/2 вимощення «І», на загальну суму 41258 (сорок одна тисяча двісті п`ятдесят вісім) грн. 00 коп., що менше ідеальної 1/2 частки на 1042,00 грн.

Виділити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 та визнати за ним право власності на частку із нерухомого майна, а саме на 51/100 частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , що включає в себе: кухню 1-1 площею 10,9 кв.м., кімнату 1-2 площею 6,6 кв.м., веранду «І» площею 7,6 кв.м., ганок літ. «а», 1/2 сараю літ. «К» (частина 4,50 х 5,82 м)., літню кухню літ. «Ж» (частина 5,50 х 3,40 м), вбиралюню літ. «Д», 1/2 огорожі №1, хвіртку №2, колдязь «ІІ» та 1/2 вимощення «І», на загальну суму 43342 (сорок три тисясчі триста сорок дві) грн. 00 коп., що більше ідеальної 1/2 частки на 1042,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 1042 (одну тисячу сорок дві) грн. 00 коп. грошової компенсації, у зв`язку з відхиленням від ідеальної частки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зобов`язати сторони задля реального розподілу будинку провести ремонтно-будівельні роботи згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №12-2018 від 28.10.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., згідно квитанції №24 від 04.06.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Кодимський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Б.С. Сердюк