Дата документу 05.11.2019 Справа № 325/860/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 325/860/15-ц
Провадження №22-ц/807/2830/19
Головуючий в 1-й інстанції - Пантилус О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Дашковської А.В., Полякова О.З.,
секретарБабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє особисто та як законний представник ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Застрожнікової Катерини Сергіївни на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 31 травня 2019 року, ухвалене у смт Приазовське (повний текст рішення складено 10 червня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, Приазовська районна державна адміністрація Запорізької області про поділ сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015р. позивач пред`явила позов до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати за нею право власності на придбаний у шлюбі будинок-битовку вартістю 10000 грн., який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1200 га, розташованій на території Степанівської Першої сільської ради, належній на праві власності відповідачу, з яким розірвала шлюб 20.04.2015 року в судовому порядку, а також стягнути з нього грошову компенсацію за Ѕ частину матеріалів та будівельних споруд, побудованих на вказаній земельній ділянці в сумі 29400 грн. сумісними зусиллями.

У липні 2016 року позивачем уточнені вимоги до відповідача ОСОБА_6 з урахуванням отриманих висновків експертизи. Позивач просила визнати за нею право власності на будинок-битовку вартістю 31115 грн., який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1200 га, розташованій на території Степанівської Першої сільської ради, належній на праві власності відповідачу; стягнути з нього грошову компенсацію за Ѕ частину будівельних робіт та будівельних матеріалів, вкладених у будівництво огорожі, опалубки під огорожу, металевих воріт, туалету, зливної ями, душу, 5т піску та 3 ж/б блоків, які знаходяться на вказаній земельній ділянці у розмірі 75890 грн.

У зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідача ОСОБА_6 , за клопотанням позивача ухвалами суду від 16 березня 2017 року відповідачами у справі залучені спадкоємці померлого (дружина і діти): ОСОБА_1 , малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

У жовтні 2017 року поданий уточнений позов до відповідачів (спадкоємців), в якому позивач просила: визнати за нею право власності на Ѕ частку спільного сумісного майна подружжя та зобов`язати відповідачів передати у користування ОСОБА_3 наступне майно: будинок-битовку вартістю 31115,00 гривень, 5 тонн піску вартістю 675,00 гривень, 3 (три) бетонних блока, вартістю 720 грн., які знаходиться на земельній ділянці площею 0,1200 га, розташованій на території Степанівської Першої сільської ради, належній на праві власності померлому ОСОБА_6 . А також, визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частку будівельних матеріалів, використаних у будівництві опалубки під залізобетонну огорожу, залізобетонної огорожі з металевими воротами, туалету, зливної ями, душу, а саме: на 8 залізобетонних плит, на 8 залізобетонних стовпів, на Ѕ частку металевих воріт, загальною вартістю 45704,50 грн., 1500 штук червоної цегли, яка була використана у будівництві туалету та душу, загальною вартістю 20555 грн., а також на 2 тони піску, на 1 тонну цементу і 1 тонну щебня, які було використано на бетонування Ѕ частини зливної ями та опалубку під залізобетонну огорожу, в об`ємі 6,15 м.куб, загальною вартістю 8235 грн., а всього на суму 74495 грн.; стягнути судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 до відповідачів: ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, Приазовська районна державна адміністрація Запорізької області про поділ сумісного майна подружжя задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на Ѕ частку спільного сумісного майна подружжя та зобов`язано ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), яка діє від свого імені та як законний представник малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передати у користування ОСОБА_3 наступне майно:

- будинок-битовку вартістю 31115,00 гривень, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1200 га, розташованій на території Степанівської Першої сільської ради, належній на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 ;

- 5 (п`ять) тонн піску вартістю 675,00 гривень, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1200 га, розташованій на території Степанівської Першої сільської ради, належній на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 ;

- 3 (три) бетонних блока, вартістю 720 грн., які знаходяться на земельній ділянці площею 0,1200 га, розташованій на території Степанівської Першої сільської ради, належній на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Визнано за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на Ѕ частку будівельних матеріалів, використаних у будівництві опалубки під залізобетонну огорожу, залізобетонної огорожі з металевими воротами, туалету, зливної ями, душу, а саме: на 8 (вісім) залізобетонних плит, на 8 (вісім) залізобетонних стовпів, на Ѕ частку металевих воріт, на 1500 (одна тисяча п`ятсот) штук червоної цегли, яка була використана у будівництві туалету та душу, а також на 2 (дві) тони піску, 1 (одну) тонну цементу і 1 (одну) тонну щебня, які було використано на бетонування Ѕ частини зливної ями та опалубку під залізобетонну огорожу, в об`ємі 6,15 м.куб, всього на суму 74495 (сімдесят чотири тисячі чотириста дев`яності п`ять) гривень 00 коп.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 4070 (чотири тисячі сімдесят) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , яка діє особисто та як законний представник ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Застрожнікової Катерини Сергіївни подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але у межах вартості майна одержаного у спадщину. ОСОБА_1 спірне майно не успадкувала, свідоцтва про право власності на спірне майно не отримувала. Під час судового розгляду позивачем не було доведено, що спірне майно (окрім будинку-битовки) придбане у період шлюбу та за спільні кошти подружжя. Апелянт наполягає, що спірні будівельні матеріли були придбані померлим ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , оскільки вони домовлялись про ведення спільного бізнесу. Визнання за позивачкою права користування спірним майном порушить права власності спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку на якій розташоване спірне майно. Також апелянт вказує на невірний розрахунок судових витрат у справі.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 уклали шлюб 10 липня 1982 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу № НОМЕР_3 від 10.07.1982р.

20.04.2015 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області шлюб між подружжям розірвано. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені 06 жовтня 2014 року.

Згідно рішення того ж суду від 08 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 10 листопада 2015 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя задоволено, вирішений спір щодо поділу автомобіля, стягнуто із відповідача грошову компенсацію за Ѕ частину грошових зобов`язань за кредитним договором та сплачених коштів за автомобіль в розмірі 106439 гривень. При вирішенні цього спору судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені 06 жовтня 2014 року. Наявність і поділ іншого спільного майна подружжя не було предметом розгляду у суді.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 1 від 10.08.2016 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Мелітополі Запорізької області.

З копій матеріалів спадкової справи № 52/2016, початої 08.08.2016 року після смерті ОСОБА_6 , встановлено наступні обставини. Батьками ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Мелітополі Запорізької області, є ОСОБА_6 і ОСОБА_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 02.07.2013 року). 05 Травня 2016 року ОСОБА_6 і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, прізвище жінки після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер (свідоцтво про смерть від 02.08.2016 року). Відповідачі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - є синами померлого ОСОБА_6 і позивача ОСОБА_3 (свідоцтва про народження: серії НОМЕР_5 від 09.06.1983р. і серії НОМЕР_6 від 26.12.1989р.). Всі вказані діти померлого та дружина подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом.

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №286595 від 18 січня 2008 року, ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої на території Степанівської Першої сільської ради, для ведення садівництва, кадастровий номер :02:004:0329.

Відповідно до видаткових накладних №№ 82, 83 від 09.10.2002р. на ім`я ОСОБА_3 (позивача) придбано у постачальника ТОВ «Мелітопольське спеціалізоване управління № 100 «Стальконструкція» два будинки-битовки, інвентарні номери 125 і 135, ціною 10000 грн. кожен.

Згідно звіту про незалежну оцінку № Н-82 від 07.06.2016 року, оцінщики ПП «Інформ-служба», які в ухвалі суду від 11.03.2016 року попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, провели оцінку спірного майна станом на 07.06.2016 року. За вказаним висновком, який зроблено після проведення візуального огляду, ринкова вартість спірного майна, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0329, становить всього 214010,00 грн., в тому числі: - огорожа (плити залізобетонні 16 штук, стовпи залізобетонні 18 штук, ворота металеві) вартістю 91409,00 гривень; - туалет на два очка з червоної цегли в кількості 16,0 м.куб. на суму 22826,00 грн.; - зливна яма бетон в кількості 9,0 м.куб. на суму 18285,00 грн.; - душ із червоної цегли в кількості 6,0 м.куб. вартістю 7329,00 грн.; - опалубко під залізобетонною огорожею з бетону в кількості 3.3 м,куб. вартістю 9141,00 грн.; - дві битовки вартістю по 31115,00 гривень кожна; - пісок 10 тон вартістю 1350,00 грн.; - шість блоків бетонних вартістю 1440,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення сторін та свідків, суд першої інстанції дійшов висновку, що предметом спору є будівельні матеріали, які використані для побудови комунікаційних та інших спорудженьна земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0329. Вказані матеріали придбані в період шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за їх спільні кошти та в інтересах сім`ї, а тому підлягають поділу відповідно до норм сімейного законодавства.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Нормами Сімейного кодексу України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, передбачено, що майно, яке набуто подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70).

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них; продуктивна і робоча худоба; засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до вимог ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Позивач ОСОБА_3 та померлий ОСОБА_6 перебували у шлюбі в період із 10.07.1982р по 20.04.2015 року, шлюбні відносини між ними були припинені 06.10.2014 року, на земельній ділянці площею 0,12 га, розташованої на території Степанівської Першої сільської ради, для ведення садівництва, кадастровий номер :02:004:0329, яка належала ОСОБА_6 наявне майно - огорожа (плити залізобетонні 16 штук, стовпи залізобетонні 18 штук, ворота металеві) вартістю 91409,00 гривень; - туалет на два очка з червоної цегли в кількості 16,0 м.куб. на суму 22826,00 грн.; - зливна яма бетон в кількості 9,0 м.куб. на суму 18285,00 грн.; - душ із червоної цегли в кількості 6,0 м.куб. вартістю 7329,00 грн.; - опалубко під залізобетонною огорожею з бетону в кількості 3.3 м,куб. вартістю 9141,00 грн.; - дві битовки вартістю по 31115,00 гривень кожна; - пісок 10 тон вартістю 1350,00 грн.; - шість блоків бетонних вартістю 1440,00 грн.

Доказів наявності іншого майна на земельній ділянці або відсутності переліченого, або доказів іншої вартості майна, суду першої інстанції не надано, висновки відповідно до звіту про незалежну оцінку № Н-82 від 07.06.2016 року не спростовані належними та допустимими доказами, а тому вказані висновки обґрунтовано взято до ували при розгляді цієї справи.

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Суд першої інстанції, враховуючи факт та час придбання майна, використання вказаного майна в інтересах сім`ї, дійшов вірного висновку про те, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_6 , Ѕ частка якого належить позивачу ОСОБА_3

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч.3 ст.358 ЦК України).

Задоволення вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частку у спільному сумісному майні та зобов`язання відповідача ОСОБА_1 передати позивачу конкретне майно у користування в даному випадку забезпечить право ОСОБА_3 на поділ спільно сумісного майна подружжя та не порушить право ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_2 на спадкове майно після померлого ОСОБА_6 .

Факт наявності майна на вказаній земельній ділянці відповідачем ОСОБА_1 не спростовано.

Доводи скарги щодо придбання вказаного спірного майна іншою особою, не стороною у справі, вірно оцінені в оскаржуваному судовому рішенні критично. Факт придбання майна яке за своїми ознаками схоже на спірне майно іншою особою, не доводить сам по собі факту належності спірного майна вказаній особі, при умові того, що спірне майно не містить чітких родових ознак.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє особисто та як законний представник ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Застрожнікової Катерини Сергіївни залишити без задоволення, а рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 31 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 06 листопада 2019 року

Судді: С. В. Кухар

А. В. Дашковська

О. З. Поляков