Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 522/11314/16-ц

провадження № 61-40774св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на постанову Апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2018 року у складі колегії суддів: Кононенко Н. А., Гірняк Л. А., Сегеди С. М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «Уніка») про відшкодування матеріальної шкоди в рівних частках у загальному розмірі 54 837,70 грн, тобто по 27 418,70 грн на користь кожного із позивачів, регламентної виплати у розмірі 14 616,00 грн на користь кожного із позивачів, та моральної шкоди в рівних частках у загальному розмірі 200 000,00 грн, тобто по 100 000,00 грн на користь кожного із позивачів.

Позов мотивований тим, що 15 червня 2015 року приблизно о 14 год. 10 хв. водій автомобіля ВМW-740, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , під час руху по Старосінній площі з боку вул. Водопровідної в напрямку вул. Середньофонтанської в м. Одесі скоїв дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП) та допустив наїзд на дочку позивачів - ОСОБА_4 , 2002 року народження, яка від отриманих тяжких тілесних ушкоджень померла в той же день у відділенні Комунальної установи «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня».

Вироком Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/18517/15-к від 20 жовтня 2015 року, що набрав законної сили 19 листопада 2015 року, ОСОБА_3 за вказаним фактом ДТП визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

На дату вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до полісу № АІ/5468928 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03 лютого 2015 року, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВМW-740, державний номерний знак НОМЕР_1 , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - 100 000,00 грн і за шкоду, заподіяну майну, - 50 000,00 грн.

Позивачами понесені витрати на поховання дочки, пов`язані з цим ритуальні послуги та спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 28 729,20 грн, які не відшкодовано ОСОБА_5 , у зв`язку з чим 16 червня 2015 року вони направили на адресу ПрАТ «СК «Уніка» заяву про страхове відшкодування разом з завіреними копіями підтверджуючих документів, але відповідач до теперішнього часу не здійснив виплату страхового відшкодування на їх користь, отже відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відповідач повинен сплатити їм вказану суму з урахуванням 3 % річних і інфляційних втрат.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Уніка» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення ДТП подає страховику (МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригінала свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовного одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Отже, розмір страхового відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника на день настання даного страхового випадку не може перевищувати 14 616,00 грн (1 218,00 грн х 12 = 14 616,00 грн). Відповідач заперечував проти доводів позивачів стосовно того, що 16 червня 2015 року вони зверталися до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, а позивачі не надали суду доказів на підтвердження того, що відповідач отримував повідомлення про даний страховий випадок і не надали суду доказів на підтвердження того, що вони подавали відповідачу заяву про страхове відшкодування разом з документами щодо даного страхового випадку, як цього вимагає стаття 60 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час вирішення справи (далі - ЦПК України 2004 року). Позовні вимоги позивачів є передчасними та не підлягають задоволенню.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задоволено частково, рішенняПриморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2017 року скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Уніка» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 14 616,00 грн, по 7 308,00 грн кожному, та моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн, по 50 000,00 грн кожному, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачі - батьки загиблої дитини понесли витрати на її поховання, що підтверджується наявними у матеріалах справи договорами-замовленнями та квитанціями про оплату послуг. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 1 218,00 грн, отже розмір страхового відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника на день настання даного страхового випадку не може перевищувати 14 616,00 грн (1 218,00 грн х 12= 14 616,00 грн). Ця сума підлягає відшкодуванню на користь потерпілих у рівних частках кожному. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовного одного померлого становить згідно з умовами страхового договору 100 000, 00 грн. Враховуючи тяжкість наслідків, що настали для позивачів у результаті страхового випадку - смерть дитини, глибину пов`язаних з цим моральних страждань, враховуючи вимоги розумності і справедливості, судова колегія вважає, що це є підставою для стягнення моральної шкоди у максимальному розмірі, передбаченому умовами договору страхування у рівних частках кожному з потерпілих.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2018 року ПрАТ «СК «Уніка» через представника Пилипця А. Ю. подало касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати постанову Апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2018 року в частині стягнення моральної шкоди та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивачів моральну шкоду в загальному розмірі 14 616,00 грн, по 7 308,00 грн кожному. Також просило зупинити виконання постанови Апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2018 року у частині стягнення моральної шкоди до завершення розгляду касаційної скарги.

У частині стягнення витрат на поховання постанова Апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2018 року не оскаржується.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПрАТ «СК «Уніка» на постанову Апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2018 року, зупинено виконання даної постанови в частині стягнення з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 100 000 грн, по 50 000 грн кожному, до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

04 листопада 2019 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що максимальна відповідальність страхової компанії в частині відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що у даній справі складає 14 616,00 грн. Апеляційний суд всупереч чинному закону стягнув із страхової компанії загалом 100 000,00 грн моральної шкоди, посилаючись на те, що це ліміт відповідальності за договором, що є очевидним порушенням апеляційним судом норм матеріального права. Позивачі не подавали будь-яких документів до страхової компанії, що є порушенням закону. Апеляційний суд не встановив, яку вимогу фактично заявили позивачі, вимагаючи стягнення 100 000,00 грн. Те, що ліміт відповідальності за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності становить 100 000,00 грн не обумовлює виплату страхового відшкодування саме у такому розмірі, а має розраховуватися, виходячи з фактичних обставин справи.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Фактичні обставини, встановлені судами

15 червня 2015 року приблизно о 14 год. 10 хв. ОСОБА_3 , керуючи належним йому автомобілем ВМW-740, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху по площі Старосінній з боку вул. Водопровідної в напрямку вул. Середньофонтанської у м. Одесі скоїв ДТП, допустивши наїзд на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка від отриманих тяжких тілесних ушкоджень померла в той же день у відділенні Комунальної установи «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня».

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вироком Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/18517/15-к від 20 жовтня 2015 року, який набрав законної сили 19 листопада 2015 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

На дату вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до полісу № АІ/5468928 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03 лютого 2015 року строком дії до 03 лютого 2016 року, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВМW-740, державний номерний знак НОМЕР_1 , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - 100 000,00 грн і за шкоду, заподіяну майну, - 50 000,00 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, заподіянувнаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 зазначеного Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема є шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Судове рішення у частині відшкодуванням витрат на поховання відповідачем не оскаржується та не переглядається Верховним Судом.

Оскаржуючи рішення апеляційного суду у частині стягнення страхового відшкодування моральної шкоди на користь батьків загиблої дитини, відповідач визнає право позивачів на страхове відшкодування у меншому розмірі, ніж стягнуто судом.

Згідно з пунктом 27.3. статті 27 цього Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 1 218,00 грн, отже розмір страхового відшкодування моральної шкоди на день настання даного страхового випадку не може перевищувати 14 616,00 грн (1 218,00 грн х 12= 14 616,00 грн).

З огляду на це, обґрунтованими є доводи касаційної скарги щодо стягнення апеляційним судом страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн здійснено без урахування обмеження, передбаченого у пункті 27.3. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Апеляційний суд, дійшовши правильно висновку про те, що, враховуючи тяжкість наслідків, що настали для позивачів у результаті страхового випадку - смерть дитини, глибину пов`язаних з цим моральних страждань, враховуючи вимоги розумності і справедливості, підлягає стягненню страхове відшкодування моральної шкоди у максимальному розмірі, не застосував норму закону про максимальний розмір такої виплати у разі смерті особи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно встановив фактичні обставини справи, проте не застосував норму матеріального права, що підлягала застосуванню для вирішення спору між сторонами щодо розміру страхового відшкодування моральної шкоди.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, змінивши резолютивну частину рішення апеляційного суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

У зв`язку з частковим задоволенням касаційної скарги та зміною розміру відшкодування моральної шкоди, виконання постанови Апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2018 року, зупинене ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2018 року в частині стягнення з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 100 000 грн, по 50 000 грн кожному, не підлягає поновленню.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційна скарга відповідача задоволена частково, враховуючи те, що судове рішення змінено та сума, стягнута з відповідача, зменшена, а апеляційний суд не вирішив питання про розподіл судових витрат у даній частині, Верховний Суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідачем під час подання касаційної скарги сплачений судовий збір у сумі 5 096,76 грн.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, за її подання мало бути сплачено 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми, що дорівнювало 2 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір, внесений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачі звернулися з позовними вимогами у розмірі 100 000 грн, які підлягають задоволенню у розмірі 14 616,00 грн, що дорівнює 14,62 % від ціни позову.

Позивачі звільнені від сплати судового збору відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»,тому відповідач має право на компенсацію за рахунок держави частини судового збору у розмірі 1 707,60 грн (2 000,00 х 85,38%) у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

З огляду на часткове задоволення позовних вимог щодо стянення страхового відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційної до задоволених вимог за подачу позовної заяви - 146,20 грн та апеляційної скарги - 160,82 грн, а загалом у розмірі 307,02 грн.

Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З огляду на зазначене, відповідач має право на компенсацію судового збору у розмірі 1 400,58 грн.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2018 року в частині вирішення позову про відшкодування моральної шкоди змінити, стягнувши з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 14 616,00 грн, по 7 308,00 грн кожному.

Понесені Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 400,58 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов