ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8753/19 Справа № 215/3299/19 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

Позовна заява мотивована тим, що з 1963 року по 2001 рік він працював в шкідливих умовах на ПрАТ Північний гірничо-збагачувальний комбінат та отримав професійне захворювання. Висновком МСЕК від 26.11.1996 року йому встановлено вперше 25 % втрати професійної працездатності. Професійне захворювання виникло з вини відповідача, який не створив безпечні умови праці, що спричинило фізичні та моральні страждання, а саме: постійний біль в грудях та кашель, безсоння, постійні думки про те, що захворювання неможливо вилікувати, стан здоров`я постійно погіршувався, порушені нормальні життєві зв`язки.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 160 000,00 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ Північний гірничо-збагачувальний комбінат на користь ОСОБА_1 2 550,00 грн. моральної шкоди без утримання податку з доходів осіб та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 160 000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 працював у відповідача ПрАТ Північний гірничо-збагачувальний комбінат з 06.08.1963 року по 22.01.2001 року (а.с.8-10).

За висновками розслідування хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 протягом 33 років працював в умовах впливу на організм шкідливих факторів пилу (а.с.11).

Згідно витягу із акту огляду у ЛТЕК про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності в процентах, потреби в додаткових видах допомоги, ОСОБА_1 встановлено втрата працездатності (а.с.12-14).

Ступінь професійного захворювання підтверджується довідками з лікарні № 3008 від 14.11.1996 року, № 3328 від 20.11.2000 року, № 1591 від 13.05.2004 року, випискою із історії хвороби від 26.04.2007 року, від 07.05.2014 року, від 28.07.2016 року, від 08.04.2019 року (а.с.15-23).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту заподіяння моральної шкоди позивачу при виконанні ним трудових обов`язків з вини відповідача.

Однак, колегія суддів у повній мірі не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.ч.1-4 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Окрім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п.4.1. рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Колегія суддів вважає, що надані позивачем докази підтверджують, що ушкодження здоров`я у вигляді отримання професійного захворювання відбулося при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача.

Як убачається з матеріалів справи, згідно висновку МСЕК від 26.11.1996 року ОСОБА_1 вперше встановлено 25 % втрати працездатності (а.с.12), висновком МСЕК від 19.11.1997 року встановлено 35 % втрати працездатності (а.с.13), висновком МСЕК від 28.05.2019 року встановлено 60 % втрати працездатності та третя група інвалідності безстроково (а.с.14).

Колегія суддів, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, вважає, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабістю, втомою, болями, він періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я відсутнє, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п.13 постанови Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПрАТ Північний гірничо-збагачувальний комбінат, яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що стало причиною його професійного захворювання, яке потягло за собою втрату працездатності та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.

Визначаючи розмір моральної шкоди, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (з подальшими змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Як установлено судом апеляційної інстанції, у зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у загальному розмірі 60 % безстроково, йому встановлена третя група інвалідності, також безстроково. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я відсутнє.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого професійного захворювання, тривалості праці позивача в шкідливих умовах, що перевищували нормативи, що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності, який встановлено позивачу безстроково, що свідчить про неможливість покращення стану його здоров`я в майбутньому, вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат на користь ОСОБА_1 60 000,00 грн. моральної шкоди без утримання податку з доходів осіб та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко