№ 336/6722/18
провадження № 2/336/720/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

15 січня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Пегушиної М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_2) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 05.11.2018 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 27.08.2018 р. між ним та ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 46 по вул.Юності в м.Запоріжжі. Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 1455.

За умовами даного договору він набув право особистої власності на вказаний житловий будинок.

27.08.2018 р. за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 101 та номером запису про право власності 27642909 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом внесена відповідна інформація та проведена державна реєстрація права власності на вказаний будинок.

Фактично між ним та продавцем виконані всі умови зазначеного договору, за виключенням зобовязання продавця у строк до 30.08.2018 р. знятись та зняти членів її родини з реєстрації місця проживання в зазначеному житловому будинку, що передбачено п.12 договору.

До теперішнього часу в належному йому житловому будинку залишились зареєстрованими члени родини колишнього власника відповідачі за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_4, і колишня власниця будинку ОСОБА_3, які в житловому будинку не проживають, належних їм речей в будинку нема. Місце фактичного проживання відповідачів позивачу не відоме.

Реєстрація відповідачів у належному йому будинку створює перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, потребує додаткових витрат на утримання житла.

За позовом ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 46 по вул.Юності в м.Запоріжжя.

Ухвалою судді від 14.11.2018 р. було відкрито провадження та призначено судове засідання на 10.12.2018 р.

10.12.2018 р. розгляд справи відкладено на 15.01.2019 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторно виклику відповідачів.

Представник позивача подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачі до суду повторно не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подавали.

Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З письмових документів встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.08.2018 р. ОСОБА_1 належить житловий будинок № 46 по вул.Юності в м.Запоріжжя (а.с.8-10).

Право власності позивача на згаданий житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (а.с.11).

В будинку № 46 по вул.Юності в м.Запоріжжя зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не є членами сімї позивача (а.с.12, 34, 35, 36).

За договором купівлі-продажу від 27.08.2018 р. продавець житлового будинку відповідач ОСОБА_3 зобовязалась у строк до 28.08.2018 р. зняти всіх зареєстрованих осіб (п.12).

Відповідачі за місцем реєстрації не мешкають, їх фактичне місце перебування позивачу не відомо.

Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3, колишній власник, та відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5, були за згодою попереднього власника будинку ОСОБА_3 зареєстровані в ньому, як члени сім'ї власника.

На підставі договору купівлі-продажу будинку від 27.08.2018 року, будинок було придбано позивачем ОСОБА_1

Відповідачі не є членами сім'ї нового власника, не проживають в будинку та мають реєстрацію поза волею власника, який просить усунути перешкоди в користуванні його власністю шляхом визнаня відповідачів такими, що втратили право користування його будинком.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Фактично попереднім власником ОСОБА_3 було встановлено сервітут щодо її права проживання в будинку, а також членів її сімї - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Однією із підстав припинення сервітуту, у тому числі особистого, згідно із п.4 ч.1 ст.406 ЦК України, є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

В даному випадку змінився власник будинку, у попереднього власника припинилося право власності на спірний будинок, а відповідно припинилося і право користування цим будинком у особи, якій попереднім власником надавалося право користування нерухомістю. Тобто припинилася обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту.

З вище наведеного, суд прийшов до висновку, що відповідачі втратили право користування нерухомістю, а саме будинком № 46 по вул.Юності в м.Запоріжжя, оскільки їх право було похідним від права власності попереднього власника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 280-284, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ПозовОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_2) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (м.Запоріжжя, вул.Юності, 46, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_4 (м.Запоріжжя, вул.Юності, 46, РНОКПП не відомий), ОСОБА_5 (м.Запоріжжя, вул.Юності, 46, РНОКПП не відомий) такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком № 46 по вул.Юності в м.Запоріжжя.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Дмитрюк