справа № 208/4895/17
№ провадження 2/208/860/19
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді: Івченко Т.П.,

при секретарі: Корнієнко К.Є.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Дворніченко ОСОБА_2 .В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання представника відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський» «про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення коштів»,

встановив:

05.09.2017 року до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області подано позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський» «про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення коштів», згідно до який просила:

-визнати протиправним віднесення уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Михайлівський» переказів коштів, здійснених 19.05.2016 року з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» () на рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , загальною сумою 152989 (сто п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 31 копійку, до категорії правочинів і визнання їх нікчемними правочинами;

-стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ):

- суми гарантованого відшкодування за вкладами в розмірі 152989 (сто п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 31 копійки;

Нанесений збиток (упущену вигоду) в розмірі 34263 (тридцять чотири тисячі двісті шістдесят три) гривні 00 копійок;

- інфляційні втрати в розмірі 17746 (сімнадцять тисяч сімсот сорок шість) гривень 00 копійок;

- три проценти річних в розмірі 4589 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 00 копійок;

- пені за прострочення зобов`язання в розмірі 137690 (сто тридцяти семи тисяч шістсот дев`яносто) гривень 00 копійок;

- відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

05.09.2017 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження по справі.

07.11.2017 року від 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» (т. 1 а.с. 76), надійшло клопотання про закриття провадження за позовом ОСОБА_1

24.11.2017 року від 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» (т. 1 а.с. 96), надійшло клопотання про залишення позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду.

20.02.2018 року від позивачки ОСОБА_1 подані заперечення на клопотання 3-ої особи (т. 1 а..с 199).

23.02.2018 року від відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 131).

26.02.2018 року від 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» (т. 1 а.с. 142), надійшло пояснення на позовну заяву.

14.02.2018 року від ОСОБА_1 подано відповідь на відзив (т. 1 а.с. 112).

26.02.2018 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 187) у задоволенні клопотання 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» (т. 1 а.с. 76), про закриття провадження за позовом ОСОБА_1 , відмовлено.

26.02.2018 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області клопотання 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» (т. 1 а.с. 96), про залишення позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду, задоволено частково. Позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з повноваженнями ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича «про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення коштів», в частині позовних вимог викладених у п. 2 прохальної частини «визнати протиправним віднесення уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Михайлівський» переказів коштів, здійснених 19.05.2016 року з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» () на рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , загальною сумою 152989 гривень 31 копійки до категорії правочинів і визнання їх нікчемними правочинами», з підстав п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, залишено без розгляду. В іншій частині клопотання відмовлено.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Дєєв М.В.) по справі № 804/6149/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, та: визнано протиправним віднесення уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Михайлівський» переказів коштів, здійснених 19.05.2016 р. з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» () на рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_1 на загальну суму 152989,31 грн. до категорії правочинів та визнання їх нікчемними правочинами;

визнано неправомірною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова О.Ю. щодо не включення рахунків ОСОБА_1 . № 3602 та № НОМЕР_2 до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. включити рахунки ОСОБА_1 . №3602 та № НОМЕР_2 до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та надати Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», що має право на відшкодування коштів за вкладами;

у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Крім того, згідно до даних 15.02.2018 року Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова О.Ю., та призначено справу до розгляду на 14.03.2018 року, що відображено у Єдиному державному реєстрі судових рішень по справі № 804/6149/17.

26.02.2018 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 192), з підстав передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з повноваженнями ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича «про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення коштів», зупинити до набрання законної сили рішенням суду по адміністративній справі № 804/6149/17, від якого залежить вирішення справи.

27.02.2018 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано відзив на позовну заяву від 23.02.2018 року № 27-4066/18 (т. 1 а.с. 121).

29.02.2018 року від позивачки ОСОБА_1 подано заяву про зміну та уточнення позовних вимог (т. 1 а.с. 218).

12.03.2018 року від представника 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» (т. 1 а.с. 231), надійшли пояснення на позовну заяву.

30.03.2018 року від позивачки ОСОБА_1 надійшло клопотання про відновлення провадження у справі (т. 2 а.с. 1).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2017 року в адміністративній справі №804/6149/17-залишено без змін.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.04.2018 року відновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з повноваженнями ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича «про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення коштів», з вирішенням питання про перехід до розгляду у загальному позовному провадженні із призначенням підготовчого судового засідання.

02.04.2018 року від позивачки ОСОБА_1 подано відповідь на відзив відповідача (т. 2 а.с. 16).

20.06.2018 року від позивачки ОСОБА_1 подана заява про зменшення розміру позовних вимог в частині вимоги про стягнення гарантованого відшкодування за вкладами в розмірі 152989 гривень 31 копійки (т. 2 а.с. 56).

01.08.2018 року від 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», надійшло клопотання про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 64).

18.11.2018 року з боку позивачки подані письмові пояснення щодо позовних вимог (т. 2 а.с. 101).

22.04.2019 року під час підготовчого судового засідання, ОСОБА_1 заявила, що вона відмовляється від частини позовних вимог, так як по першій частині позовних вимог вже прийнято рішення адміністративним судом, та від частини вимоги другого пункту заяви про зміну ту уточнення позовних вимог, з наслідком відмови від позовних вимог обізнана.

Просила прийняти рішення за наслідком відмови від позовних вимог в частині вимог, щодо: визнання протиправним віднесення уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Михайлівський» переказів коштів, здійснених 19.05.2016 року з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» () на рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , загальною сумою 152989 (сто п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 31 копійку, до категорії правочинів і визнання їх нікчемними правочинами; стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ): суми гарантованого відшкодування за вкладами в розмірі 152989 (сто п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 31 копійки; пені за прострочення зобов`язання в розмірі 137690 (сто тридцяти семи тисяч шістсот дев`яносто) гривень 00 копійок.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.04.2019 року (т. 2 а.с. 140), провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський» «про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення коштів», в частині позовних вимоги ОСОБА_1 , а саме:

-Про визнання протиправним віднесення уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Михайлівський» переказів коштів, здійснених 19.05.2016 року з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» () на рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , загальною сумою 152989 (сто п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 31 копійку, до категорії правочинів і визнання їх нікчемними правочинами;

-Стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ):

- суми гарантованого відшкодування за вкладами в розмірі 152989 (сто п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 31 копійки;

- пені за прострочення зобов`язання в розмірі 137690 (сто тридцяти семи тисяч шістсот дев`яносто) гривень 00 копійок,

- з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закрито.

21.05.2019 року від позивача ОСОБА_1 подані додаткові пояснення на позовну заяву по справі (т. 2.а.с. 147).

27.05.2019 року від позивача ОСОБА_1 подана заява про відвід судді (т. 2 а.с. 181).

29.05.2019 року заяву про відвід судді розглянута та відмовлено у її задоволенні (т. 2 а.с. 191), зупинено провадження до розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід, в порядку передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

30.05.2019 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано відзив на позовну заяву по справі за вих № 27-734/19 від 23.04.2017 року (т. 2 а.с. 183).

13.06.2019 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді, у її задоволенні було відмовлено (т. 2 а.с. 201), провадження у справі відновлено.

16.08.2019 року під час підготовчого судового засідання розглянуто клопотання відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в особі представника Дворніченка Л.В. про застосування до позивача ОСОБА_1 процесуального примусу, у виді штрафу, в якому відмовлено та застосовано до ОСОБА_1 захід процесуального примусу, в порядку передбаченому ст. 145 ЦПК України, у виді попередження.

16.08.2019 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області розглянуто заяву 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», від 01.08.2018 року про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 64), та у задоволенні клопотання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Смолія Б.В. про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відмовлено.

16.08.2019 року від позивачки ОСОБА_1 продано клопотання про приєднання та врахування рішень судових інстанцій.

16.09.2019 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду.

13.11.2019 року електронну адресу суду надійшло клопотання від відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський» «про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення коштів».

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Дворніченко Л.В. зазначив, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, отримано 23.09.2019 року постанову від 05.09.2019 року у справі №761/11256/17 Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду зроблено наступний висновок щодо підсудності спорів щодо вимог про стягнення з Фонду гарантування інфляційних витрат та 3% - річних за прострочення грошового зобов`язання, а тому з поважних причин раніше не мали підстав для даного клопотання.

Так як, підставою звернення позивача до суду із цим позовом стало порушення, на думку позивача, строків виконання грошового зобов`язання, передбаченого ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв`язку із чим до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернені майнові вимоги позивача про стягнення, передбачених статтею 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання з виплати гарантованого відшкодування за договором вкладу.

То відповідно до ч. 1 ст. 222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший сірок, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

В обґрунтування поважності причин, з яких Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не заявляв у підготовчому провадженій клопотання про закриття провадження у даній справі, зазначено наступне.

23.09.2019 року на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшла постанова у справі №761/11256/17.

Згідно з ч. 2 ст. 416 ЦПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

У вказаній постанові від 05.09.2019 року у справі №761/11256/17 Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду зроблено наступний висновок щодо підсудності спорів щодо вимог про стягнення з Фонду гарантування інфляційних витрат та 3% - річних за прострочення грошового зобов`язання:

«На підставі вказаного Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період після виплати Фондом відшкодування за вкладами стосуються безпосередньо правомірності дій останнього, пов`язаних із виплатою вкладнику відшкодування за вкладами, тому підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства».

За ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач ОСОБА_1 зазначила, що вона погоджується із заявленим клопотанням, з врахуванням Постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року у справі №761/11256/17.

Враховуючи встановлені обставини в порядку ч. 1 ст. 222 ЦПК України, встановив поважність причини не заявлення даного клопотання з поважних причин у підготовчому провадженні, таке клопотання підлягає вирішенню.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні від 22.12.2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява №21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Водночас, згідно п.п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. ( ст. ст.4,5 ЦПК України).

Так, згідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно до п. 6 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

У відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові від 05.09.2019 року у справі №761/11256/17 Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду зроблено наступний висновок щодо підсудності спорів щодо вимог про стягнення з Фонду гарантування інфляційних витрат та 3% - річних за прострочення грошового зобов`язання, згідно до якого вимоги про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період після виплати Фондом відшкодування за вкладами стосуються безпосередньо правомірності дій останнього, пов`язаних із виплатою вкладнику відшкодування за вкладами, тому підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства».

У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі «Chapman v. the United Kingdom», заява № 27238/95, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

У пункті 49 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів про якість судових рішень зазначається, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак, коли суд вирішує відійти від попередньої практики, на це слід чітко вказувати в рішенні.

П. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

А тому, з огляду на вище зазначене, з врахуванням визначеності підсудності даної категорії спору, віднесеної згідно до правової позиції Верховного Суду до спорів що підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, провадження по цивільній справі підлягає закриттю, що не перешкоджає позивачу здійснити захист своїх прав в порядку визначеної підсудності, шляхом звернення до адміністративного суду.

Згідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі ст.ст. 255, 256, 260 ЦПК України, -

постановив:

Клопотання представника відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про закриття провадження ОСОБА_3 задовольнити.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 3-ої особи ПАТ «Банк Михайлівський» «про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення коштів» - з підстав п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 її право на звернення із позовними вимогами до окружного суду, в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Судові витрати, згідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно до 15.5) Перехідних положень ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Сторони:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_1 ;

відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, , юридична адреса 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17;

3-я особа, - Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», код ЄДРПОУ , юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, буд. 8.

Повний текст ухвали виготовлений 22.11.2019 року.

Суддя Івченко Т. П.