Справа № 345/3315/19
Провадження № 22-ц/4808/1338/19
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю апелянта ОСОБА_1 та позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Юрчаком Л.Б. 30 серпня 2019 року в м. Калуш Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.06.2014 року розірвано. У цьому шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з матір`ю. На підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.08.2016 року з нього стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення змінилися обставини, зокрема в частині його сімейного і майнового стану. ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього з дружиною ОСОБА_5 народилася дочка ОСОБА_6 . Окрім цього, у дружини від першого шлюбу також є неповнолітня дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає з ними і перебуває на їх утриманні. Виконавчі документи про стягнення аліментів з батька ОСОБА_8 відсутні, що підтверджується довідкою Калуського міськрайонного ВДВС ГТУЮ В Івано-Франківській області. Також на його утриманні перебувають як батьки його дружини, які є пенсіонерами та проживають однією сім`єю з ним, так і його батьки-пенсіонери ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а мати являється інвалідом 3 групи загального захворювання. Дохід його дружини недостатній, щоб утримувати двох дітей та батьків, які проживають з ними. Сума аліментів, яка стягується з нього щомісячно, значно перевищує законодавчо закріплений рекомендований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, а саме в розмірі 6889,36 грн, що в шість разів вище рекомендованого. Просив змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.08.2016 року з ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/8 частину зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, які стягувати щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-4).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2019 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , працюючого на посаді прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частини з всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. З дня набрання рішенням законної сили припинено стягнення аліментів по виконавчому листу №345/2773/16-ц. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 576,30 грн судового збору на користь Державної судової адміністрації України (а.с.79-84).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт зазначила, що на підтвердження погіршення матеріального становища позивачем не надано будь-яких доказів. Суд першої інстанції не вказав, яким чином перебування на утриманні позивача неповнолітньої дочки дружини від першого шлюбу призвело до погіршення матеріального стану позивача. Поза увагою суду залишилась і та обставина, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 досягне повноліття. Належних та допустимих доказів надання утримання позивачем ОСОБА_11 матеріали справи не містять, як відсутні і аналогічні докази ненадання утримання її батьком ОСОБА_12 .

Також зазначила, що підстава позову ОСОБА_2 обґрунтовується, головним чином, його незгодою із розміром аліментів, які утримуються на її користь і які він вважає завищеними, однак така обставина сама по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Разом з тим, додатковим підтвердженням матеріального становища є той факт, що позивач у туристичних цілях відвідував у липні 2019 року країни Європейського Союзу, що підтверджується розміщенням у його обліковому записі в соціальній мережі «Фейсбук» фотознімків, які долучені до апеляційної скарги. Також їй відомо, що позивач неодноразово перетинав державний кордон України, зокрема, за період з 20.11.2017 року по 26.09.2019 року.

В той же час в оскаржуваному судовому рішенні відсутні мотиви неприйняття поданих нею доказів, а саме щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Цими деклараціями підтверджується, передусім, значне покращення матеріального становища позивача.

Крім цього, суд не звернув уваги на те, що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є шкільного віку, розвивається, йому необхідно різноманітно харчуватись, купувати одяг, взуття, засоби гігієни, необхідні речі для навчання.

З цих підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову (а.с.87-90).

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався, що не перешкоджає розгляду справи в апеляційному порядку.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та позивача ОСОБА_2 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_13 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.06.2014 року (а.с.7,9).

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, у якому зазначена інформація про батьків дитини: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_14 , тобто сторони по справі (а.с.8).

На підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2016 року, що набрало законної сили 10.09.2016 року, з 11.08.2016 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 11).

Факт стягнення аліментів підтверджується також постановами державного виконавця Івано-Франківського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2016 року та про стягнення з доходів боржника від 21.09.2016 року (а.с.12,13).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що батьками дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_16 (а.с.16,18).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_17 зареєстрували шлюб 14.02.2019 року (а.с.15).

У свідоцтві про народження батьками ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначені ОСОБА_12 та ОСОБА_19 (а.с.17).

Із довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради про склад сім`ї від 10.07.2019 року №23555 встановлено, що позивач ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї входять ОСОБА_20 - батько дружини, ОСОБА_21 - мати дружини, ОСОБА_22 - дружина, ОСОБА_18 - дочка дружини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_15 - дочка ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) (а.с.20).

Факт проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин, складеним депутатом Калуської міської ради Івано-Франківської області Ходаком Т.В. 10.07.2019 року (а.с.21).

Із довідки державної фіскальної служби Калуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 09.07.2019 року № 233/09-19-51-62-21 встановлено, що обсяг доходу ОСОБА_22 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи за перший квартал 2019 року становить 9400,00 грн (а.с.22).

В матеріалах справи наявні копії пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_10 (а.с.23) та посвідчення ОСОБА_9 , яка являється інвалідом ІІI групи загального захворювання з 28.01.2009 року і довічно (а.с.24), що підтверджується довідкою МСЕК №215896 від 28.01.2008 року (а.с. 25). Крім того, позивачем суду подана інформація про наявність статусу пенсіонера у ОСОБА_23 , який є батьком дружини позивача та членом його сім`ї (а.с.26), а також про вік матері дружини позивача ОСОБА_24 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , досягла пенсійного віку) (а.с.27).

Також в матеріалах справи наявні щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування на ім`я ОСОБА_2 за 2016-2018 роки, у яких міститься інформація про його доходи (а.с.40-75).

Із довідки прокуратури Івано-Франківської області від 24.06.2019 року №18-145 вих 19 встановлено, що ОСОБА_2 працює в прокуратурі Івано-Франківської області на посаді прокурора відділу і сплачені ним аліменти на користь ОСОБА_1 за період з січня 2018 року по травень 2019 року включно складають: січень 2018р. - 6550,97 грн; лютий 2018р. - 5844,94 грн; березень 2018р. - 5626,11 грн; квітень 2018р. - 5181,49 грн; травень 2018р. - 5387,37 грн; червень 2018р. - 5385,75 грн; липень 2018р. - 5458,63 грн; серпень 2018р. - 5317,73 грн; вересень 2018р. - 17106,06 грн; жовтень 2018р. - 5414,77 грн; листопад 2018р. - 6792,46 грн; грудень 2018р. - 8580,65 грн; січень 2019р. - 5453,67 грн; лютий 2019р. - 5877,16 грн; березень 2019р. - 5463,60 грн; квітень 2019р. - 5076,65 грн; травень 2019р. - 5711,82 грн. Загальна сума утриманих аліментів за вказаний період складає 110 229 грн 83 коп (а.с.14).

Згідно свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є ОСОБА_26 та ОСОБА_1 (відповідачка по справі) (а.с.78).

За змістом наказу Калуської центральної районної лікарні №43-О від 01.02.2018 року ОСОБА_1 , юрисконсульту Калуської ЦРЛ, надано відпустку по догляду за дитиною віком до трьох років, з 04.02.2018 року по 20.11.2020 ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.77).

Із довідки Управління соціального захисту населення Калуської міської ради від 27.08.2019 року №308 встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні і їй виплачується допомога при народженні дитини з листопада 2017 року по серпень 2019 року. В 2017 році така допомога склала 11180,00 грн; за 2018 рік - 10320,00 грн (860,00 грн щомісяця); за період з січня 2019р. по серпень 2019р. включно - 6880,00 грн (860 грн щомісяця) (а.с.76).

Крім того, апелянтом до апеляційної скарги подані роздруковані сторінки із соціальної мережі із облікового запису ОСОБА_2 , які, на думку апелянта, свідчать про закордонні подорожі позивача та про його можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі первинним рішенням суду про стягнення аліментів. (а.с.91-93).

Задовольняючи позов частково, суд виходив з положень ст.ст. 180-182, 184,192, 200 СК України, ст.ст.8,11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», принципів розумності та справедливості, врахувавши матеріальне становище дитини ОСОБА_4 , вік дитини та властиві для цього віку, в тому числі, і додаткові потреби у її розвитку, стан здоров`я, перебування відповідачки у відпустці по догляду за дитиною і перебування дитини на її утриманні, матеріальне та сімейне становище позивача, дійшов висновку що розмір аліментів, який стягується з позивача за рішенням суду, слід зменшити з ? частини всіх видів його доходів до 1/6 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вважав, що станом на час розгляду справи такий розмір аліментів збалансує обсяг обов`язку ОСОБА_2 щодо утримання сина ОСОБА_27 з обсягом обставин, які змінилися у його житті, і полягали в укладенні нового шлюбу, народженні дитини, матеріальному становищі.

Ухвалюючи рішення, суд вірно визначив характер спірних правовідносин, але неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, неправильно встановивши обставини по справі. Тому апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України (зміна розміру аліментів) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану когось із двох (платника аліментів або одержувача), погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. При цьому ці підстави мають настати після ухвалення рішення про стягнення аліментів, оскільки таке рішення вже набрало законної сили і встановлені цим рішенням суду обставини, а також обставини, які існували на час його ухвалення, не можуть бути переоцінені у іншій справі, яка розглядається пізніше.

У даних правовідносинах стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду від 30 серпня 2016 року.

Досліджуючи обставини справи, суд першої інстанції помилково виходив із необхідності збалансування обсягу обов`язку ОСОБА_2 щодо утримання сина ОСОБА_27 з обсягом обставин, які змінилися у його житті, і полягали в укладенні нового шлюбу, народженні дитини, матеріальному становищі.

Так, судом першої інстанції не враховано, що дитина позивача по справі ОСОБА_28 дочка ОСОБА_15 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 , тобто до ухвалення рішення судом про стягнення аліментів від 30 серпня 2016 року на утримання сина ОСОБА_27 .

У рішенні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.08.2016 року зазначено, що у позові ОСОБА_1 просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, а відповідачем ОСОБА_2 позов був визнаний на ? частину. У визнаному відповідачем обсязі позовні вимоги були задоволені. (а.с.11)

Оскільки в рішенні суду відсутні відомості про наявність у ОСОБА_2 інших дітей, крім сина ОСОБА_27 , тому апеляційний суд дійшов висновку, що він не інформував суд про народження у нього дитини (дочки ОСОБА_29 ) від іншої жінки. Але він повинен був усвідомлювати і усвідомлював, що на нього, як на батька, покладений тягар утримання обох дітей і, очевидно, надання утримання сину ОСОБА_30 в розмірі ? частини від доходу, на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, не вважав надмірним.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина 1 статті 183 Сімейного Кодексу України).

В залежності від доходів батьків, потреб дитини та інших обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, не суперечить Закону визначення судом частки аліментів на одну дитину при наявності двох і більше дітей, більшої, ніж 1/6 чи 1/8.

Сам по собі факт укладення повторного шлюбу з ОСОБА_5 , яка є матір`ю дочки ОСОБА_29 , свідчить в деякій мірі про зміну сімейного стану позивача, але не дає підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки жодних доказів про те, що він зобов`язаний утримувати дружину суду не надано. Навпаки, вона є працездатною особою, має самостійний дохід, у відпустці по догляду за дитиною не перебуває (дитина досягла семирічного віку), тому не позбавлена можливості матеріально утримувати себе особисто та виконувати батьківський обов`язок, як мати, щодо надання матеріального утримання дітям в своїй частині.

Також відсутні підстави враховувати наявність у позивача падчерки ОСОБА_18 , батьків-пенсіонерів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та батьків-пенсіонерів дружини ОСОБА_20 - батько, ОСОБА_21 - мати, оскільки позивачем не доведено, що вказані особи не мають самостійного доходу, який може полягати в отриманні аліментів, стипендій, пенсій, інших соціальних виплат, а при його наявності, що цей розмір є недостатнім і вони потребують утримання від позивача та перебувають на його утриманні. Крім того, позивачем не представлено доказів про те, що він має обов`язок перед зазначеними особами по їх утриманню. Так, батьком ОСОБА_18 позивач не являється, тому не має обов`язку її утримувати, оскільки за законом такий обов`язок покладений виключно на батьків (в тому числі і усиновлювачів), опікунів та піклувальників. ОСОБА_18 має обох батьків, які несуть тягар її утримання в залежності від їх доходів та інших обставин. Аналогічно у нього відсутній обов`язок перед батьками дружини щодо їх утримання. Також не є підставою для зменшення розміру аліментів і наявність у позивача непрацездатних батьків, оскільки не представлені суду докази про їх матеріальний стан, наявність інших працездатних дітей, з урахуванням яких можливо було б визначити чи потребують вони матеріального утримання саме від позивача та у якій мірі, рішенням суду не покладався на нього обов`язок утримувати непрацездатних батьків.

Із інформації, яка міститься у щорічних деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави, які подавалися позивачем, встановлено, що у період з 2016 року по 2018 рік його доходи збільшувалися.

За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків, тобто дитину повинен утримувати не лише її батько, а і мати.

Однак, при вирішення даного спору має значення та обставина, що відповідач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і на час розгляду спору не має самостійного доходу (в усякому разі не представлено доказів протилежного), тому апеляційний суд дійшов висновку, що вона не має можливості зі своєї сторони надавати матеріальне утримання сину ОСОБА_30 з об`єктивних причин. Інші особи, крім батьків, утримувати цю дитину обов`язку не мають.

Згідно з ч. 1 статті 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

При цьому ч. 2 ст. 182 передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Однак, цей розмір є мінімальною межею. Максимальна межа, навпаки, не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків.

При вирішенні спору, якщо частка аліментів перевищує мінімальну прожиткову гарантію (прожитковий мінімум) слід виходити із критеріїв достатності, необхідності розміру аліментів та потреб дитини.

У даному спорі також слід врахувати факт проживання дитини з відповідачкою, яка зі своєї сторони не може забезпечити дитині матеріальне утримання з поважної причини, а також те, що розмір аліментів, які сплачує позивач, не є надмірним і відповідає потребам дитини, а заробіток його є достатнім для сплати аліментів у розмірі, визначеному рішенням суду від 30.08.2016 року.

Таким чином, позивач не навів доказів, які б могли бути відповідно до статті 192 СК України підставами для зменшення розміру аліментів, раніше визначеного судовим рішенням.

При тому суд не приймає до уваги роздруківку із соціальних мереж, подану відповідачем як доказ, вважаючи його недопустимим.

Крім того, порушення норм процесуального права допущені судом першої інстанції і в частині ухвалення рішення про припинення стягнення аліментів по виконавчому листу №345/2773/16-ц.

Вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, регламентовано ст.ст. 430 - 446 ЦПК України.

Жодною нормою цивільного процесуального законодавства не передбачено такої процесуальної дії як припинення стягнення по виконавчому листу, тому і в цій частині рішення суду не відповідає закону.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в цілому підлягає скасуванню, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2019 року.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський