Справа № 202/6710/19
Провадження № 2/202/2345/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 листопада 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

за участю секретаря: Голобородько О.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Мельник В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Правекс Банк» про стягнення заробітної плати за виконану роботу при суміщенні посад, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «Правекс Банк» про стягнення заробітної плати за виконану роботу при суміщенні посад.

В обгрунтування поданого позову ОСОБА_1 зазначив, що в період роботи в Акціонерному товаристві «Правекс Банк», поряд з основною роботою в період з 09.07.2007 року по 18.07.2007 року, 26.02.2008 року по 30.04.2009 року, з 25.06.2009 року по 06.07.2099 року він виконував додаткову роботу, за яку у відповідності до законодавства та колективного договору йому не здійснювалась оплата. Оскільки відповідач не виплатив йому вчасно доплату за суміщення професій (посад), вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити йому і компенсацію за порушення строків виплати. Просив суд стягнути з Акціонерного товариства «Правекс банк» на його користь доплату за суміщення професій (посад), з урахуванням компенсації за порушення строків її виплати у загальній сумі 276 963 грн. 93 коп.

В судове засідання з`явився позивач, підтвердив викладені в позові обставини та вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача з`явився в судове засідання, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Надав суду відзив на позов, в якому наголошував на безпідставність позовних вимог, звертаючи увагу суду на положення колективного договору, умови підписання договору про припинення трудових відносин та строки позовної давності. Зазначав, що позивач, підписавши угоду про припинення трудових відносин від 14 травня 2010 року підтвердив, що йому належним чином виплачено всі компенсації, що передбачені чинним законодавством, в тому числі доплати за тимчасове виконання обов`язків відсутніх працівників, та погодився із розміром таких виплат. Банк здійснював позивачу доплату у вигляді преміювання відповідно до умов діючих на той момент в Банку колективних договорів. Позивачу майже щомісячно виплачувались премії, які були значно більше посадового окладу. Наголошували на умови угоди про припинення трудових відносин , в яких позивачем зазначено про відсутність будь-яких претензій до роботодавця.

Також представник відповідача звернулись до суду із заявою про застосування позовної давності до вимог позивача, наголошуючи, що позивач був звільнений наказом № 2713-к від 14.05.2010 року за угодою сторін з 17.05.2010 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 було виплачено компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку, а також додаткову компенсацію у розмірі 2х посадових окладів, та укладено угоду про припинення трудових відносин. Угода регулює особливий порядок припинення трудових відносин з працівником, та позивач підтвердив, що йому належним чином виплачено всі компенсації, що передбачені чинним законодавством. Позивачем в день звільнення було отримано трудову книжку та проведено в повному обсязі розрахунок, і саме з 14.05.2010 року, якщо позивач вважав, що його право порушено, він мав тримісячний строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права. Однак позивач звернувся до суду через 9 років і 4 місяця з пропуском строку позовної давності.

Позивачем ОСОБА_1 надано відповідь на відзив, в якому він зазначав про безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача. Звертав увагу суду на те, що премія, яка йому виплачувалась за основним місцем роботи не було заробітною платою (доплатою) за виконання обов`язків директора інших відділень, премія є заохочувальним заходом для працівника, а не зарплатою за виконання тимчасових обов`язків. Враховуючи, що він обіймав на той момент аналогічну посаду директора відділення та виконував за суміщенням обов`язків директора іншого відділення, то вважає, що доплата за сумісництво посад, яка підлягає виплаті, повинна бути розрахована з окладу директора.

Відповідач надав заперечення на відзив, зазначаючи, що доплати здійснювались у вигляді премій, що підтверджується індивідуальним розрахунковим листом, а також укладеною угодою про припинення трудових відносин.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, приходить до таких висновків.

Згідно наказу Голови правління АКБ «Правекс-Банк» № 1140-к від 30 серпня 2006 року ОСОБА_1 було прийнято з 07 вересня 2006 року на посаду виконуючого обов`язки директора Північного відділення Дніпропетровського філіалу АКБ «Правекс-Банк», а 05 квітня 2006 року переведено з його згоди на посаду директора цього ж відділення.

У зв`язку з виробничою необхідністю наказом голови Правління АКБ «Правекс-Банк» № 2418/1-к від 09 липня 2007 року тимчасово виконання обов`язків директора Образцовського відділення було покладено на ОСОБА_1 з 09 липня 2007 року за його згодою.

У зв`язку з виробничою необхідністю наказом голови Правління АКБ «Правекс-Банк» № 2243-к від 26 лютого 2008 року тимчасово виконання обов`язків директора Новомосковського відділення було покладено на ОСОБА_1 , директора Північного відділення, з 26 лютого 2008 року, за його згодою.

Наказом голови правління АКБ «Правекс-Банк» № 1725-к від 29 квітня 2009 року з ОСОБА_1 знято з 30 квітня 2009 року тимчасове виконання обов`язків директора Новомосковського відділення.

Наказом голови правління АКБ «Правекс-Банк» № 2615 - к від 25 червня 2009 року у зв`язку з виробничою необхідністю тимчасове виконання обов`язку директора відділення «Дніпропетровська обласна дирекція» покладено на ОСОБА_1 з 25 червня 2009 року за його згодою.

Наказом голови правління АКБ «Правекс-Банк» № 2914-к від 06 липня 2009 року з ОСОБА_1 знято з 06 липня 2009 року тимчасове виконання обов`язків директора відділення «Дніпропетровська обласна дирекція».

Наказом директора департаменту управління персоналом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Правекс-Банк» № 2713-к від 14 травня 2010 року звільнено ОСОБА_1 , директора з банківського бізнесу Східного регіонального центру роботи з малими та середніми підприємствами, за угодою сторін, за п. 1 ст. 36 КЗпП України, з 17 травня 2010 року, та виплачено компенсацію за 59 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки та додаткову компенсацію у розмірі 2 х посадових окладів.

Між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Правекс-банк» 14 травня 2010 року була укладена угода про припинення трудових відносин, відповідно до якої трудові відносини з ОСОБА_1 припиняються з 17 травня 2010 року, та роботодавець виплачує працівникові всю заробітну плату та інші пов`язані з трудовими відносинами виплати за весь період роботи по останній день роботи, включно, включаючи компенсацію за невикористані дні відпустки та інші компенсації, на які працівник має право. Додатково до сум, зазначених у п. 2 угоди, роботодавець зобов`язується виплатити також додаткову компенсацію Працівникові у зв`язку із припиненням трудових відносин у сумі, еквівалентній 2 (двом) заробітним платам працівника.

Відповідно до п. 6 угоди про припинення трудових відносин, працівник ОСОБА_1 стверджує, що він не має ніяких претензій до роботодавця у зв`язку із припиненням трудових відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України, викладеною у Рішенні від 15 жовтня 2013 року по справі № 8-рп/щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці», «...у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, а також усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком».

Таким чином, підстави для задоволення зави представника відповідача про застосування строку позовної давності щодо вимог позивача, відсутні.

У ст.1 Закону України «Про оплату праці» визначено поняття заробітної плати - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Стаття 2 зазначеного законувизначає структуру заробітної плати. Так, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно зі ст. 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Колективним договором між Правлінням та профспілковим комітетом АКБ «Правекс-Банк» від 28 лютого 2006 року, зареєстрованого Управлінням праці та соціального захисту населення Печерської районної у місті Києві Державної адміністрації за № 99 від 20 березня 2006 року, пунктом 3.1. визначено, що структура заробітної плати складається із основної та додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Відповідно до пункту 3.6. зазначеного колективного договору додаткова заробітна плата - це винагородження за роботу понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість, особливі умови праці; вона включає доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені діючим законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань та функцій (наприклад, доплата за суміжність професій та посад, доплата за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, за високі досягнення, за виконання особливо важливої роботи, компенсації при службових відрядженнях, доплата за роботу у понад основний час, у святкові та неробочі дні, в нічний час, премії та винагороди тощо).

Колективним договором між Правлінням та профспілковим комітетом АКБ «Правекс-Банк» від 15 травня 2008 року, зареєстрованого Управлінням праці та соціального захисту населення у Печерської районної у місті Києві Державної адміністрації за № 205 від 04 червня 2008 року в п.3.6. визначено, що до складу фонду додаткової заробітної плати входять: надбавки та доплати до посадових окладів за: суміщення професій (посад), виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Згідно п.3.8. даного колективного договору Премії, надбавки та доплати можуть бути загально банківськими. Індивідуальними, систематичними та разовими та встановлюються відповідним наказом. Розмір надбавок та доплат за суміщення професій (посад) та виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи встановлюється відповідним наказом по підприємству, визначається в кожному випадку індивідуально та може складати до 100% посадового окладу тимчасово відсутнього працівника. У випадку виконання роботи тимчасово відсутнього працівника зі звільненням від виконання основних обов`язків (заміщення) - надбавка (доплата) встановлюються у розмірі різниці між посадовими окладами. Розмір премії не може перевищувати ста п`ятдесяти посадових окладів. Даним колективним договором визначено розмір доплат за суміщення на рівні не більше 100% посадового окладу тимчасово відсутнього працівника.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ані позивачем, ані відповідачем не було надано жодного наказу про встановлення розміру доплат ОСОБА_1 за суміщення. В наказах про суміщення також не зазначено розміру доплат.

ОСОБА_1 не зазначив конкретно, та не надав належних та допустимих доказів, які саме обов`язки та який обсяг робіт їх характер та складність виконував, скільки часу витрачав на їх виконання протягом робочого дня, тощо.

ПАТ «КБ «Правекс Банк» зазначало, що доплата за суміщення здійснювалася шляхом преміювання.

Згідно матеріалів справи, за період виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників ОСОБА_1 виплачувались премії, що підтверджується наданими позивачем розрахунковими листами. Факт виплати премій позивачем не оспорювався.

Не суперечить умовам колективного договору, які діяли на момент покладання на позивача обов`язків тимчасово відсутнього працівника, здійснення доплати позивачу у вигляді премії за суміщення посад.

ОСОБА_1 виплачено при звільненні додаткові компенсації в розмірі 2 посадових окладів, що підтверджується угодою про припинення трудових відносин, укладеною 14.05.2010 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 , наказом про звільнення ОСОБА_1 № 2713-к від 14 травня 2010 року.

Так, зокрема роботодавець виплачує працівникові всю заробітну плату та інші пов`язані з трудовими відносинами виплати за весь період роботи по останній день роботи, включно, включаючи компенсацію за невикористані дні відпустки та інші компенсації, на які працівник має право. Додатково, до сум, зазначених у п. 2, роботодавець зобов`язується виплатити також додаткову компенсацію Працівникові у зв`язку із припиненням трудових відносин у сумі, еквівалентній 2 (двом) заробітним платам працівника.

Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що додаткова компенсація у розмірі 2х посадових окладів, виплачених ОСОБА_1 при припиненні трудових відносин є остаточним розрахунком в тому числі і за доплати, передбачені статтею 105 КЗпП України.

Пунктом 6 угоди про припинення трудових відносин від 14 травня 2010 року встановлено, що шляхом підписання цієї угоди працівник стверджує, що він не має ніяких претензій до роботодавця.

Отже, позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Правекс Банк» про стягнення заробітної плати за виконану роботу при суміщенні посад, задоволенню не підлягає.

На підставі викладенного, керуючись ст. ст. 117, 105, 233 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 141, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Правекс Банк» про стягнення заробітної плати за виконану роботу при суміщенні посад - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: Г.В. Бєсєда