Ухвала

5 березня 2019 року

м. Київ

справа № 766/7504/18

провадження № 61-4225 ск 19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» на постанову Херсонського апеляційного суду від 16 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Херсонський Державний аграрний університет» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невиплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, індексації за прострочення виплат

ВСТАНОВИВ :

26 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила поновити строк звернення з позовними вимогами в частині оскарження наказу Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» від 11 грудня 2017 року №700/3 про її звільнення з посади доцента кафедри економіки підприємства; скасувати наказ Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» від 11 грудня 2017 року №700/3 в частини звільнення її з посади доцента кафедри економіки підприємств Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет»; поновити її на посаді доцента кафедри економіки підприємства Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» з 12 грудня 2017 року; стягнути з Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» на її користь суму невиплаченої допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2013-2014 роки в розмірі 1 гривня та суму індексації за прострочення виплати допомоги на оздоровлення, а також стягнути документально підтверджені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона працювала у Державному вищому навчальному закладі «Херсонський державний аграрний університет» з 2011 року по 2017 рік на посаді доцента кафедри економіки підприємства на умовах безстрокового договору. Наказом відповідача від 11 грудня 2017 року № 700/3 її звільнено із цієї посади на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строкового трудового договору. Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки з нею ніколи не укладався строковий трудовий договір.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 3 липня 2018 року поновлено ОСОБА_2 строк на звернення до суду з позовною заявою про поновлення на роботі, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача було здійснено з дотриманням вимог законодавства.

Постановою Херсонського апеляційногосуду від 16 січня 2019 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача допомогу на оздоровлення за 2013 рік в сумі 2185, 50 гривень, за 2014 рік в сумі 1457, 50 гривень, всього 3643 гривень. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Задовольняючи позов в частині стягнення допомоги на оздоровлення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що станом на 2013, 2014 роки держава гарантувала педагогічним та науково-педагогічним працівникам, зокрема, надання допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки (частина перша статті 57 Закону України «Про освіту»). Тому, ОСОБА_2 як педагогічний працівник мала законні очікування на отримання допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічних відпусток у 2013, 2014 роках. Отже, відмова у виплаті допомоги на оздоровлення в розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки та у подальшому при звільненні, яка мотивована лише відсутністю коштів, є такою, що не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

У поданій касаційній скарзі Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» просить постанову Херсонського апеляційного суду від 16 січня 2019 року в частині задоволених позовних вимог та залишити в цій частині в силі рішення суду першої інстанції.

На обґрунтування вимог касаційної скарги заявник посилається на те, що такі видатків відсутні в кошторисі, а тому не можуть буди здійснені.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), та які фактично можна поділити на: справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення з відповідача допомоги на оздоровлення в розмірі 3643,00 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і правовідносини та їх зміст в цьому трудовому спорі не представляють значної складності.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» на постанову Херсонського апеляційного суду від 16 січня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко