Номер провадження: 22-ц/813/7971/19
Номер справи місцевого суду: 523/9931/17
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/9931/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька, за апеляційною скаргою адвоката Кешкентія Дениса Володимировича, діючого від імені ОСОБА_2 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Бабакова В.П. 22 липня 2019 року,

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним уточненим у квітні 2018 року позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 : 1) аліменти на його утримання у розмірі ј частини заробітку доходу, довічно; 2) витрати понесені на витребування доказів по справі.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачка є його донькою. Після розірвання шлюбу, починаючи з 01.12.1986 року, він сплачував аліменти на її утримання у розмірі ј частини його заробітку.

Він є непрацездатною особою, досяг віку у 60 років, є інвалідом ІІІ групи. Не працює, пенсію не отримує. Засобів до існування не має, потребує матеріальної допомоги (а. с. 1 2, 167).

Позивач та його представник адвокат - Аруцева І.Г. у судовому засіданні позов підтримали наполягали на його задоволенні. У подальшому надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача - адвокат Кешкентій Д.В. у судовому засіданні позов не визнав. Надав відзив на позов, у подальшому в судове засідання не з`явився.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.07.2019 року вищезазначений позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі по ј частини її заробітку (доходу), починаючи з 12.07.2017 року, довічно.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію. Інших доходів не отримує, потребує матеріальної допомоги. Відповідачка є донькою позивача, зобов`язана утримувати батька (а. с. 176 176 зворотна сторона)

Адвокат Кешкентій Д.В., діючий від імені ОСОБА_2 ,в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на невідповідність матеріалам справи висновку суду про повторну неявку відповідача у судове засідання. Матеріали справи містять достатньо доказів про те, що: 1) позивач володіє майном, необхідним для забезпечення його особистого життя; 2) ведення позивачем підприємницькою діяльності шляхом заснування господарських товариств, внесення до їх статутного капіталу значних сум коштів; 3) наявності трудових правовідносин позивача з господарськими товариствами, які передбачають отримання доходу; 4) неналежного виконання позивачем батьківських обов`язків відносно відповідачки після розірвання шлюбу з матір`ю відповідачки; 5) відсутності у відповідачки майнової можливості сплачувати аліменти, оскільки на її утриманні знаходяться неповнолітня дитина та непрацездатна матір, відсутнє власне житло.

Адвокат Аруцева І.Г., діюча від імені ОСОБА_1 , у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Вказує на те, що з матір`ю відповідачки позивач проживав нетривалий час, окремо від доньки. Після розірвання шлюбу, починаючи з 01.02.1986 року позивач сплачував аліменти на утримання відповідачки. Ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, регулярно сплачував аліменти, сподіваючись, що донька у подальшому виявить турботу про батька. Відповідачка наполягала на переоформленні на неї права власності на квартиру по АДРЕСА_1 , хоча вона є єдиним спадкоємцем. Коли після смерті його матері (бабусі відповідачки) позивач відмовився від переоформлення квартири, відповідачка у свою чергу відмовилася від надання батьку матеріальної допомоги.

Позивач є непрацездатним, зараз - інвалід ІІ групи, отримує пенсію по інвалідності, інших доходів не отримує. Стан його здоров`я значно погіршився. Розмір його пенсії є недостатнім для задоволення насущних потреб людини похилого віку, стан здоров`я якої значно погіршився із-за хронічного захворювання (а. с. 205 - 207).

Відповідно до ст. 274 ЦПК України дана справа відноситься до категорії малозначних.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Колегія суддів вважає, що на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів суд невірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов неправильного вищевказаного висновку про необхідність стягнення аліментів у визначеному судом розмірі. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 202, 205 СК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач до позову надав тільки виконавчий лист від 01.12.1986 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 4 6).

Відповідачка не заперечувала, що позивач є її батьком. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 3). Таким чином, на час подання позову (12.07.2017 року а. с. 1) позивач досяг віку 59 років 8 місяців 8 днів. Тобто, він не досяг пенсійного віку 60 років.

Разом з тим, позивач на час подання позову був інвалідом ІІІ групи (а. с. 8). Відповідно до довідки Малиновського об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одесі пенсію по інвалідності ОСОБА_1 не отримує, заяву про призначення пенсії по інвалідності надав 31.05.2017 року(а. с. 7).

Таким чином, встановлено, що на час подання позову позивач не був особою, яка досягла пенсійного віку, останній звернувся до органів пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності ІІІ групи.

Під час розгляду справи позивач став інвалідом ІІ групи, загальне захворювання (а. с. 155), отримує пенсію, починаючи з грудня 2018 року в розмірі 1 497 грн.. За серпень 2018 року січень 2019 року отримав пенсію у загальній сумі 8 802,00 грн. (а. с. 156).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків протягом 2017 року ОСОБА_1 були виплачені: - Одеським міським центром зайнятості соціальні виплати в загальному розмірі 5 872,30 грн.; - Одеською філією ТОВ «ВЕНБЕ» - 3 723,00 грн. (а. с. 162).

У заяві від 22.04.2019 року ОСОБА_1 стверджує, що йому було надано субсидію на сплату комунальних платежів (а. с. 171).

З відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що у позивача є квартира, яку відповідачка просила переоформити на неї. Вказане згоджується із твердженням позивача про отриманням ним субсидії на оплату комунальних платежів. Доказів того, що позивач орендує житло матеріали справи не містять.

ОСОБА_1 з 29.05.2014 року є керівником ТОВ «АЗАРІН», засновником та кінцевим бенефіціарним власником вказаного товариства. Розмір статутного капіталу вказаного товариства становить 30 000 грн. (а. с. 106 107). Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2016 року ОСОБА_1 звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України на підставі п. 1 ч. 1 см. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, закрито. За змістом вказаної ухвали ОСОБА_1 у травні 2014 року став засновником ТОВ «АЗАРІН», при цьому фінансово-господарську діяльність товариство не здійснювало, документів по взаємовідносинам з підприємствами контрагентами не підписував, товарів не поставляв, розрахунковими рахунками не керував, податкову звітність не складав та не підписував і нікому цього не доручав, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, пособництво у фіктивному підприємництві, а саме пособництво у створенні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності (а. с. 123 125). Разом з тим, інших відомостей щодо статутного капіталу, крім відомостей про його створення та наявність у розмірі 30 000 грн., матеріали справи не містять.

Таким чином, загальний розмір отриманих позивачем доходів у 2018 році становить 21 690 грн. = 17 964 грн. (пенсія) + 3 726 грн. (виплата від ТОВ «ВЕНБЕ»). Середньомісячний дохід позивача у 2018 році становить 1 807,50 грн. = 21 690 грн. : 12 місяців. Крім того, як вказувалося вище позивач має капітал у статутному фонді товариства у розмірі 30 000,00 грн., що становить додатково 2 500 грн./міс. = 30 000 грн. : 12 місяців. Разом 4 307,50 грн. = 1 807,50 грн. + 2500 грн.. Крім того, сам позивач вказав, що отримав субсидію на сплату комунальних платежів, розмір якої разом з тим не вказав.

Щодо стану здоров`я позивача встановлено наступне.

У наявному у справі, наданому позивачем, висновку УЗІ (дуплексне сканування) вказується, що він не є діагнозом і потребує подальшої консультації з лікарем (а. с. 13). Іншого, будь-якого доказу щодо хронічного захворювання позивача матеріали справи не містять.

Щодо матеріального становища відповідачки встановлено наступне.

ОСОБА_2 працює, отримує заробітну плату: - протягом 2016 року отримала 70 060,40 грн.; - протягом 2017 року отримала 103 394,07 грн.; - протягом 2018 року отримала 125 703,24 грн. (а. с. 46 47, 141 146).

Чоловік відповідачки звільнений з роботи 24.11.2017 року (а. с. 50 51). Відомостей щодо його працевлаштування та заробітної плати матеріали справи не містять.

До складу сім`ї відповідачки входить донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, відповідно до наявних у справі доказів на одного члена сім`ї відповідачки у 2018 році припадало - 3 491,76 грн. = 125 703,24 грн. : 12 місяців : 3 особи.

Між сторонами виникли правовідносини щодо обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання.

Статтею 1 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що непрацездатні громадяни особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

За правилами, передбаченими ст. ст. 202, 205 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Суд визначає аліменти на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначені розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до який не пред`явлено позову про стягнення аліментів дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність становить: - з 01 січня 2017 року 1 247 грн., - з 01 травня 2017 року 1 312 грн., - 01 грудня 2017 року 1 373 грн..

Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність становить: - з 01 січня 2018 року 1 373 грн., - з 01 липня 2018 року 1 435 грн., - 01 грудня 2018 року 1 497 грн..

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність становить: - з 01 січня 2019 року 1 497 грн., - з 01 липня 2019 року 1 564 грн., - 01 грудня 2019 року 1 638 грн..

і предмет позов.

Колегія суддів вважає, що на підставі вищевказаних наявних у справі, наданих сторонами і досліджених апеляційним судом доказів, позивач, хоча і є непрацездатною особою, але має краще матеріальне становище ніж відповідачка.

Доводи апелянта про відсутність у відповідачки майнової можливості сплачувати аліменти на утримання батька є обґрунтованими. Тому, апеляційна скарга підлягає задоволенню. У задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити за вищевказаного обґрунтування.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу адвоката Аруцевої І.Г., діючої від імені ОСОБА_1 , про сплату свого часу батьком аліментів на утримання доньки, непрацездатність позивача, розмір пенсії якого є недостатнім для задоволення насущних потреб та лікування, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з вищевказаних обставин по справі щодо матеріального становища позивача, отримання додаткового доходу від ТОВ «ВЕНБЕ», наявності грошей у статутному капіталі в розмірі 30 000,00 грн., отримання субсидії на оплату комунальних платежів.

Доказів наявності у позивача хронічного захворювання матеріали справи не містять. Позов з підстав обов`язкової участі доньки у додаткових витратах на лікування батька не заявлено.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу адвоката Аруцевої І.Г., діючої від імені ОСОБА_1 , про сплату свого часу батьком аліментів на утримання доньки, не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки відповідно до ст. 205 СК України розмір аліментів на батьків визначається з врахуванням матеріального та сімейного стану.

Вищевказане не позбавляє ОСОБА_1 права на подання позову у випадку зміни його матеріального становища.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Кешкентія Дениса Володимировича, діючого від імені ОСОБА_2 ,- задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2019 року скасувати Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе