Справа № 515/1058/18
Провадження № 2/515/174/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.,

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача представника Дмитрівської сільської ради

Татарбунарського району

Одеської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності про праву успадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

12 липня 2018 року представник позивачки за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить визнати за ОСОБА_1 право власності за заповітом на житлові будинки з будівлями та спорудами, загальною площею 96,7 кв.м та 85,1 кв.м, що розташовані за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, село Дельжилер, вулиця Сільська, №99 та №101, що належали померлому ОСОБА_4, посилаючись на наступні обставини.

18 жовтня 2016 року помер батько позивачки ОСОБА_4 в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області. За життя, а саме 15 лютого 2013 року останнім в Дмитрівській сільській раді Татарбунарського району Одеської області було вчинено заповідальне розпорядження, посвідчене секретарем Дмитрівської сільської ради ОСОБА_5, яким ОСОБА_4 належне йому майно житлові будинки з приналежними до них земельними ділянками, що знаходяться в селі Дмитрівка по вулиці Енгельса № 99 та №101, земельні ділянки посвідчені Державними актами на право приватної власності на землю: серії ЯМ № 215270, загальною площею 1,8550 га виданого 12.12.2012 року та серії ЯМ № 215271 загальною площею 1,1049 га виданого 12.12.2012 року, та належні йому грошові внески заповів позивачці ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все спадкове майно, в тому числі й на зазначене в заповіті.

Позивачка у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця, в тому числі й на житлові будинки, що розташовані за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, село Дельжилер, вулиця Сільська, 99 та вул.Сільська, 101, однак листом вказаного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючих документів на успадковане майно житлові будинки.

Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 17.07.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.87).

15 листопада 2018 року ухвалою Татарбунарського районного суду було витребувано від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_6 інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна ОСОБА_4, який помер 18 жовтня 2016 року, а також Інформаційну довідку з єдиного спадкового реєстру заповітів /спадкових договорів/ про наявність чи відсутність заповітів від імені ОСОБА_4, складених за його життя та дані щодо внесення змін до заповітів, їх скасування, визнання недійсними тощо (а.с.93).

На виконання ухвали суду від приватного нотаріуса ОСОБА_6 надійшла копія матеріалів спадкової справи № 06/2017 щодо спадкодавця ОСОБА_4, яка відкрита нотаріусом 13.03.2017 року (а.с.96-114).

Позивачка та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, але від представника до суду надійшла заяву про слухання справи у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.90).

Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області ОСОБА_3 направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.88).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивачки, її представника, представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі сторін. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляду.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини третьої ст.200 та частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом з достовірністю встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_4, померлого 18.10.2016 року, однак отримати свідоцтво про право на спадщину по заповіту на спадкові житлові будинки, належні спадкодавцю на праві власності, в установленому законом порядку вона не має можливості, через відмову нотаріуса. Вказані обставини підтверджуються наступними доказами:

- копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №460163 від 25.10.2016 року (а.с.5), згідно якого ОСОБА_4 помер 18 жовтня 2016 року в селі Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області.

- копією заповіту, складеного 15.02.2013 року (а.с.6), з якого слідує, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, яким належні йому на праві приватної власності житлові будинки з приналежними до них земельними ділянками, що знаходяться в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області по вулиці Енгельса №101 та №99, належні йому земельні ділянки, право власності на які посвідчено Державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯМ № 215270, загальною площею 2,8550 га, виданого 12.12.2012 року, серії ЯМ № 215271, загальною площею 1,1049 га, виданого 12.12.2012 року, належні йому грошові внески з належним відсотками, які знаходяться в ощадній касі по рахункам № НОМЕР_1, № 915510610, № НОМЕР_2, він заповів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з довідок №230 (а.с.10), №231 (а.с.11), виданих Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 19.03.2018 року, згідно записів по господарської книги №5 по Дмитрівській сільській раді спадкодавець ОСОБА_4 є власником житлових будинків розташованих за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, село Дмитрівка, вулиця Сільська, №99 та Сільська №101.

Довідками №228, №229, виданими Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 19 березня 2018 року (а.с.8-9) підтверджується, що житловим будинкам, які значаться за померлим ОСОБА_4, присвоєна адреса: с.Дмитрівка вул.Сільська №99 та вул.Сільська №101.

З копії технічних паспортів на будинок №99 та №101 по вул. Сільська в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, виготовлених 16.06.2017 року (а.с.12-14 та 15-17), на замовлення позивачки ОСОБА_1, вбачаються схематичний план земельних ділянок, план будинку, журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку, характеристика будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно звітів, проведених оцінювачем ТОВ «Імперіал-777» ОСОБА_7 про незалежну оцінку оціночної вартості житлового будинку загальною площею 96,7 кв.м, житловою площею 73,4 кв.м, розташованого за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, село Дмитрівка, вулиця Сільська, будинок №99, вартість вказаного будинку станом на 14.03.2018 року складає 65 820 гривень (а.с.18-48) та житлового будинку загальною площею 85,1 кв.м, житловою площею 74,6 кв.м, розташованого за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, село Дмитрівка, вулиця Сільська, будинок №101, вартість якого станом на 14.03.2018 року складає 57 924 гривень (а.с.49-79).

З листа нотаріуса за № 47/01-16 від 09.03.2018 року (а.с.7) слідує, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житлові будинки після померлого ОСОБА_4, у зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих право власності померлого на вищезазначене майно та відповідної реєстрації цього права.

На запит суду приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 надано копію спадкової справи (а.с.96-114), якою підтверджується, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4, приватним нотаріусом ОСОБА_6 заведена спадкова справа №06/2017 за номером у спадковому реєстрі 60361253 (а.с.102). До вказаної інформаційної довідки долучена копія нотаріально завіреної заяви ОСОБА_1 від 13.03.2017 року за № 11 (а.с.97) та копія нотаріально завіреної заяви ОСОБА_8 від 13.03.2017 року за № 12 (а.с.98) про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 по заповітам. Позивачці видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.03.2018 року (а.с.108,111), зареєстровані в реєстрі за № 349 та № 351 на земельні ділянки та грошові внески.

Також, з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 117378036 та за № 117388949 від 16.03.2018 рр. вбачається, що приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_6 зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину на праві приватної власності на ім'я ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,855 га (а.с.109), та площею 1,1049 га (а.с.112), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві".

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку.

Судом з достовірністю встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4, але в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкові житлові будинки, нотаріусом відмовлено останній у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно. Відсутність правовстановлюючих документів та належність їх спадкодавцю ОСОБА_4 підтверджується належними та достатніми доказами, дослідженими судом. Також судом встановлено, що отримати правовстановлюючі документи на вищезазначене спадкове нерухоме майно після смерті спадкодавця законом не передбачено, що позбавляє позивачку можливості вступити у спадок після смерті її батька в установленому законом порядку.

За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень відповідача (а.с.88), суд вважає, що права позивачки мають бути захищені шляхом визнання за нею, як спадкоємцем за заповітом, права власності на житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами, розташовані по вул. Сільська, 99 та вул.Сільська, 101 в с.Дельжилер Татарбунарського району Одеської області, що залишилися після смерті ОСОБА_4, померлого 18.10.2016 року.

Керуючись ст.ст.15,16, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст.77, 78, 81-82, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності про праву успадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_3), як спадкоємцем за заповітом, право власності на житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами, розташовані по вул.Сільська, 99 та вул.Сільська, 101 в селі Дельжилер Татарбунарського району Одеської області, які залишилися після смерті ОСОБА_4, померлого 18.10.2016 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було поданою.

Суддя Л.А.Семенюк