ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м.Суми

Справа №583/2792/19

Номер провадження 22-ц/816/5042/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Орлова І. В.

сторони:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Соколової Н.О. в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп» (далі АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 64 348, 22 грн та судовий збір у розмірі 1 921 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ д.н. НОМЕР_1 була застрахована в АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» відповідно до страхового полісу АМ/3741381. 04 жовтня 2018 року в м. Охтирка сталася дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом, д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_3 . Охтирський міськрайонний суд Сумської області постановою від 20 грудня 2018 року встановив винність ОСОБА_1 в тому, що внаслідок незабезпечення ним надійності кріплення причепу, д.н.з. НОМЕР_2 , був пошкоджений транспортний засіб Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_3 , під керування ОСОБА_2 АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» виплатило власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування у розмірі 64 348,22 грн. Посилаючись на статтю 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає про наявність у страховика права подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо ДТП відбулася внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Охтирський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 10 вересня 2019 року позов задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 64 348,22 грн та судовий збір в сумі 1921 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильну оцінку фактичних обставин справи, неврахування доводів відповідача, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги вказує на те, що технічний стан його автомобіля та причепа до нього повністю відповідали приписам розділу 31 Правил дорожнього руху, в якому викладені вимоги щодо технічного стану транспортних засобів та їх обладнання, а тому вимога регресного позову є безпідставною. Зазначає, що у справі № 583/4119/18 про адміністративне правопорушення також відсутні докази на підтвердження технічної несправності транспортного засобу. Крім цього, вказує на упередженість суду під час розгляду даної справи, а саме суд за власною ініціативою виправив помилки позовної заяви та інших доданих до неї документів, вказавши, що це є описки, без отримання та урахування пояснень самого позивача. Також зазначає про порушення порядку огляду транспортного засобу після ДТП та відсутність у договорі про врегулювання страхового випадку розрахунку визначеної між сторонами договору суми.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що Охтирський міськрайонний суд Сумської області постановою від 20 грудня 2018 року встановив винність ОСОБА_1 в тому, що він 24 вересня 2018 року о 9 год. 15 хв. в м. Охтирка по вул. Сумській, 135, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом, д.н.з. НОМЕР_2 , він не забезпечив надійність кріплення причепу, в результаті чого відбулося його від`єднання та зіткнення з автомобілем Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 (а. с. 12).

Власником автомобіля Mitsubishi Outlender, д.н.з. НОМЕР_3 , є ОСОБА_3 (а.с. 9)

За довіреністю від 28 серпня 2017 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незалежно один від одного представляти його інтереси щодо питань, пов`язаних з експлуатацією, використанням та розпорядженням належним йому транспортним засобом (а.с.8).

Згідно полісу №АМ/3741381 від 25 квітня 2018 року, страхувальником транспортного засобу ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 , його цивільно-правова відповідальність застрахована в АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» (а. с. 14).

З аварійного сертифікату №63/10/18 від 05 жовтня 2018 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на замінні складники КТЗ складає 156 672,50 грн (а.с. 15-43).

Відповідно до договору про врегулювання страхового випадку №0753/18 від 14 січня 2019 року ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 та АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» узгодили розмір страхового відшкодування в порядку, передбаченому п.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який складає, з вирахуванням франшизи, 64 348,22 грн (а.с. 44).

Зі страхового акту № 405-1325/19 від 14 січня 2019 року вбачається, що страхувальником автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно полісу страхувальника АМ/3741381, є ОСОБА_6 Шкода заподіяна транспортному засобу потерпілого ОСОБА_3 - Mitsubishi Outlender, д.н. НОМЕР_3 . Обставина страхового випадку відірваний причеп занесло в ТЗ Mitsubishi. Розмір збитку визначався на підставі Звіту №63/10/18 від 05 жовтня 2018 року та ДВСВ №0753/18 від 09 січня 2019 року, а також зазначено про можливість подання регресного позову. До виплати визначено 64 348,22 грн, отримувачем страхового відшкодування зазначено ОСОБА_4 (а. с. 5).

14 січня 2019 року на картковий рахунок ОСОБА_4 АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» перерахувало 64 348,22 грн страхового відшкодування згідно акту № 405-1325/19 від 14 січня 2019 року та полісу №АМ/3741381, без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №2290 від 14 січня 2019 року (а.с. 6-7).

В подальшому ОСОБА_1 була направлена письмова претензія про добровільне відшкодування понесених АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» збитків в розмірі 64 348,22 (а.с. 45).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у ДТП, в якій ним не було забезпечено надійність кріплення причепу, в результаті чого він від`єднався та завдав механічних пошкоджень автомобілю Mitsubishi, встановлена постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2018 року, яка набрала законної сили; страхове відшкодування АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» потерпілому було виплачено, а статтею 38 Закону передбачене право страховика подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо вона визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вказаним вимогам закону.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Так, пунктом «г» ст. 38.1.1. Закону визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення встановлено порушення ОСОБА_1 п. 22.2 Правил дорожнього руху України, а також те, що він, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом, д.н.з. НОМЕР_2 , не забезпечив надійність кріплення причепу, в результаті чого відбулося від`єднання причепу та допущення зіткнення з автомобілем Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. Транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Під час розгляду вказаної справи ОСОБА_1 вину у скоєному визнав, чого не заперечує і в апеляційній скарзі. Постанова суду про притягнення його до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не оскаржувалась та набрала законної сили.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про дорожній рух», технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Згідно з підпунктами «а», «б» пункту 2.3., п. 23.11 ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; експлуатація составів транспортних засобів у складі автомобіля, трактора або іншого тягача і причепа дозволяється лише за умови відповідності причепа тягачу та виконання вимог щодо їх експлуатації.

Вимоги щодо технічного стану транспортних засобів та їх обладнання визначені у розділі 31 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до п. 31.1. ПДР, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що технічний стан автомобіля ВАЗ на час ДТП відповідав вимогам пунктів 31.3 та 31.4 ПДР, ОСОБА_1 в той же час залишив поза увагою п. 31.6 ПДР, відповідно до якого забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда (підпункт «г»).

До того ж, відповідно до пп. «д» п.31.4.7 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зіпсовано тягово-зчіпний або опорно-зчіпний пристрій тягача і причіпної ланки у складі автопоїзда, а також передбачені їхньою конструкцією страхувальні троси (ланцюги).

Під автопоїздом розуміється механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою (п. 1.10 ПДР).

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, перевіряти та слідкувати за технічним станом транспортного засобу зобов`язані як власник так і безпосередньо водій транспортного засобу.

Оскільки під час розгляду справи встановлено, що 24 вересня 2018 року мало місце від`єднання причепу, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що технічний стан транспортного засобу під керування ОСОБА_1 не відповідав вимогам Правил дорожнього руху України, зокрема пп. «д» п. 31.4.7 та пп. «г» п.31.6 ПДР, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, доводи відповідача про те, що технічний стан автомобіля під його керуванням відповідав вимогам ПДР, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач вказує на відсутність доказів несправності причіпного облаштування, в той же час ним не надано належних та допустимих доказів протилежного.

Будь-яких інших доказів про те, що ДТП 24 вересня 2018 року, трапилась з будь-яких інших причин, ніж технічна несправність причіпного пристрою автомобіля марки ВАЗ 2101, матеріали справи не містять.

Стосовно доводів щодо упередженості суду під час розгляду справи, що виразилася у виправленні описок в позовній заяві та договорі про врегулювання страхового випадку №0753/18 від 14 січня 2019 року, а також неврахування доводів відповідача щодо розбіжностей у даті аварійного сертифікату та ремонтної калькуляції, колегія суддів зазначає таке.

Під час розгляду справи суд з`ясовує обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та безпосередньо досліджує докази, якими вони обґрунтовуються.

Отже суд, встановивши всі обставини справи та дослідивши наявні в матеріалах докази, дійшов висновку, що предметом спору є причини та наслідки ДТП, яка сталася 24 вересня 2018 року, а позивач помилково вказав дату цієї ДТП 04 жовтня 2018 року, зазначивши дату складання протоколу до цієї ДТП.

Не заслуговують на увагу та не потребують дослідження доводи відповідача щодо розбіжностей у даті аварійного сертифікату та ремонтної калькуляції, оскільки страхова виплата по ним не здійснювалась.

Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого суду, що в договорі про врегулювання страхового випадку №0753/18 помилково вказано водієм ОСОБА_6 , оскільки всі інші дані відповідають обставинам справи, що переглядається, а саме дата, час та місце страхового випадку 24 вересня 2018 року о 9 год. 15 хв. в м. Охтирка по вул. Сумській, 135; забезпечений транспортний засіб ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 ; поліс страхування АМ/3741381 від 25 квітня 2018 року; пошкоджений автомобіль Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно з абз. 2 п. 36.3 Закону, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою, виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача.

Відповідно до п. 36.2. Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З матеріалів справи вбачається, що сума страхового відшкодування була узгоджена між представником ОСОБА_3 та АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» 14 січня 2019 року та в той же день виплачена, що підтверджується платіжним дорученням №2290 від 14 січня 2019 року.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що предметом перегляду даної справи є регресні відносини між страховиком та страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тоді як договір про врегулювання страхового випадку №0753/18 укладений між ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 та АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп», отже регулює правовідносини між ними. Для визначення розміру страхового відшкодування позивач здійснив огляд транспортного засобу та провів оцінку суми збитку. За результатами огляду, оцінки та домовленості контрагентів за договором сума збитку склала 64 348,22 грн і була виплачена у повному обсязі.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо необґрунтованості у договорі №0753/18 суми страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю відповідного розрахунку узгодженої суми.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач має право заявити до відповідача вимогу про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 375; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.І. Собина

І.В. Орлов