Справа № 367/7020/18 Головуючий 1 інстанція- Гончарук В.П.
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 листопада 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Київобленерго»на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 07 березня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року позивач ПрАТ «Київобленерго» звернувся до суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що товариство є суб`єктом господарювання і здійснює діяльність з постачання електричної енергії на території Київської області.

Вказував, що відповідачка є споживачем електричної енергії в житловому будинку по АДРЕСА_1 . 19 вересня 2017 року під час перевірки працівниками ПрАТ «Київобленерго» електроустановок відповідачки за місцем її проживання в будинку по АДРЕСА_1 було виявлене самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі з порушенням схеми обліку, а саме: підключення виконане перед лічильником, внаслідок чого спожита електроенергія не обліковувалася і не оплачувалася. За результатами перевірки складено акт про порушення ПКЕЕН № К 040306 від 19 вересня 2017 року, в якому відображено як обставини виявленого порушення, так і результати вимірів параметрів електропостачання.

Комісія з розгляду актів про виявлені порушення 22 березня 2018 року на підставі цього акту здійснила нарахування збитків, завданих безобліковим споживанням електроенергії в розмірі 25592,61 грн., що оформлено протоколом № 178. Розмір збитків розраховано у відповідності з Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою КМ України № 562 від 04 травня 2006 року. У зв`язку із наведеним просив стягнути з відповідачки на користь ПрАТ «Київобленерго» вартість безобліково використаної електроенергії в розмірі 14214,60 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 07 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач ПрАТ «Київобленерго» подав

- 2 -

апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Скарга мотивована тим, що суд не врахував зміст акту про порушення № К 040306 від 19 вересня 2017 року, в якому детально відображено обставини виявленого порушення щодо самовільного підключення до електромережі. Окрім того, незважаючи на відмову споживача від підпису, акт підписано чотирьма представниками енергопостачальника, що згідно п.53 Правил свідчить про його дійсність. Комісія з розгляду актів про виявлені порушення чотири рази викликала відповідачку на засідання, однак та не з`явилася і 20 квітня 2018 року комісія прийняла рішення про нарахування збитків, завданих безобліковим споживанням відповідачкою електроенергії в розмірі 14214,60 грн, оформлене протоколом № 204. Суд помилково розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, всупереч ст.276 ЦПК України, оскільки позивач ПрАТ «Київобленерго» клопотання про це не подавав. 05 березня 2019 року представник позивача ОСОБА_2 подала клопотання про продовження строку для надання відповіді на відзив, посилаючись на необхідність подання додаткових документів, які мають значення для справи.

Відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги ПрАТ «Київобленерго» є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 14214,60 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

- 3 -

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

Відповідно до роз`яснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Судом першої інстанції встановлено, що 19 вересня 2017 року контролерами ПАТ «Київобленерго» складено акт про порушення № К040306 в якому зазначено, що проведеною перевіркою за адресою: АДРЕСА_1 виявлено порушення споживачем ОСОБА_1 п.48 ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення струмоприймачів 220В перед приладом обліку електричної енергії.

Інших обставин, що мають значення для справи, з урахуванням предмету спору, судом взагалі не встановлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки недоведеністю позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів щодо обов`язку відповідачки ОСОБА_1 відшкодувати вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 14214,60 грн.

При цьому суд виходив з того, що позивач посилається у позові на рішення комісії по розгляду актів про порушення, оформлене протоколом № 178 від 22 березня 2018 року, однак до суду надано протокол за № 204 від 20 квітня 2018 року. Окрім того, позивач просить стягнути із відповідачки вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 14214,60 грн., водночас в описовій частині позову вказує іншу суму - 25592,61 грн. А надані до суду акт про порушення № К040306 від 19 вересня 2017 року і протокол № 204 від 20 квітня 2018 року є неякісними ксерокопіями, які неможливо повно і об`єктивно дослідити.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони зроблені внаслідок порушення судом норм процесуального права, що потягло неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, і як наслідок невірне вирішення спору.

Відмовляючи у позові з підстав його недоведеності, зокрема наявністю певних суперечностей у змісті позовної заяви та доданих доказах, як і якості цих доказів, суд не врахував, що наведені обставини стосуються недоліків позову і відповідно до приписів цивільного процесуального закону мали бути усунуті судом на стадії прийняття позову.

Так, виявивши суперечності у змісті позову та неналежну якість доданих доказів, суд мав відповідно до приписів ст.185 ЦПК України залишити позов без руху, зазначивши його недоліки та спосіб і строк їх усунення, однак цього не зробив та відкрив провадження, погодившись із тим, що позов відповідає вимогам щодо його форми та змісту.

Окрім того, цивільний процесуальний закон передбачає можливість усунення недоліків позову і після відкриття провадження. Згідно положень ч.8 ст.257 ЦПК України у випадку відкриття провадженння за заявою, поданою без додержання вимог ст.ст.175, 177 цього Кодексу, суд вправі постановити ухвалу про недоліки та строк їх усунення, а у випадку

- 4 -

неусунення, залишити позов без розгляду.

Вказані положення процесуального закону унеможливлюють відмову у позові з підстав наявності його недоліків (суперечності у змісті, неналежна якість доказів тощо), які мають бути усунуті у встановленому процесуальним законом порядку, а увипадку неусунення такі вимоги залишаються без розгляду.

Суд наведеного не врахував, питання про усунення недоліків не вирішив і помилково відмовив у позові з підстав його недоведеності, незважаючи на надані позивачем докази самовільного підключення, а саме: акт про порушення та протокол засідання комісії.

Дана справа розглядалася судом у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без виклику сторін про що зазначено в ухвалі судді про відкриття провадження від 22 січня 2019 року.

Перше і єдине судове засідання після відкриття провадження проведено судом 07 березня 2019 року і тоді ж ухвалене рішення.

05 березня 2019 року представник позивача ОСОБА_2 подала клопотання про продовження строку для надання відповіді на відзив, посилаючись на необхідність подання додаткових документів, які мають значення для справи.

З урахуванням вище викладеного дане клопотання було обгрунтованим та відповідало положенням ч.4 ст.279 ЦПК України, яка при розгляді справи в порядку спрощеного провадження надає суду право відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення. Відхиливши дане клопотання, суд всупереч п.п.3, 4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд не сприяв учаснику судового процесу у реалізації ним своїх прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому колегія суддів враховує, що з моменту відкриття провадження 22 січня 2019 року і на час ухвалення рішення 07 березня 2019 року не закінчили перебіг встановлені ст.210 ЦПК України строки розгляду справи, що без сумніву давало можливість суду відкласти розгляд справи для усунення суперечностей і належного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

На думку колегії суддів допущені судом порушення норм процесуального права призвело до обмеження прав позивача на справедливий суд, передбачених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства і згідно ч.1 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В даному випадку розгляд справи неможливо вважати справедливим, оскільки суд не вирішив питання у відношенні позивача щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, підійшовши до вирішення спору занадто формально, що не відповідає одній з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Ухвалюючи рішення, суд не керувався приниципом верховенства права, закріпленим у ч.1 ст.8 Конституції України та п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне

- 5 -

застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом (ч.1 ст.77). Правопорушеннями на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку (ч.2 ст.77).

Спірні правовідносини регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою КМ України № 1357 від 26 липня 1999 року, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно п.9 Правил споживання електричної енергії без засобів обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами.

Згідно п.48 Правил побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку.

Відповідно до п.53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електроенергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем. У разі відмови побутового споживача від підпису у акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником, рішення якої оформляється протоколом. У разі причетності побутового споживача до порушення цих Правил у протоколі в тому числі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ № 562від 4 травня 2006 року Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення побутовими споживачами правил користування електричною енергією.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2001 року між ПАТ «Київобленерго», правонаступником якого є позивач, і ОСОБА_1 було укладено договір про користування електричною енергією № 225064, за умовами якого ПАТ «Київобленерго» здійснює постачання електричної енергії побутовому споживачу ОСОБА_1 до належного їй на праві власності будинку по АДРЕСА_1 (а.с.55-56).

19 вересня 2017 року при проведенні працівниками ПАТ «Київенерго» перевірки електроустановки відповідачки ОСОБА_1 в її присутності в будинку по АДРЕСА_1 було виявлене самовільне підключення струмоприймачів перед приладом обліку, внаслідок чого спожита електроенергія не обліковувалася і не оплачувалася.

За результатами перевірки в цей же день складено акт про порушення ПКЕЕН № К 040306 від 19 вересня 2017 року, в якому відображено обставини виявленого порушення. Зокрема акт містить схему електропостачання будинку відповідачки із зазначенням місця самовільного підключення, зразок кабелю, який вилучено з місця самовільного підключення

- 6 -

і поміщено в пакет для речових доказів та опломбовано, перелік струмоприймачів, приєднаних споживачем до мережі, результати вимірів параметрів електропостачання та інші обставини. До акту додано фотознімки (а.с.57-58).

Вказаний акт складено у присутності відповідачки ОСОБА_1 , яка надала доступ до електроустановок, та підписано чотирма представниками енергопостачальника: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Відповідачка ОСОБА_1 від пояснень, підпису та отримання акту відмовилася, про що міститься відмітка в акті (а.с.58).

20 квітня 2018 року відбулося засідання комісії ПАТ «Київобленерго» по розгляду акта про порушення, де комісія прийняла рішення, оформлене протоколом № 204 від 20 квітня 2018 року, про порушення відповідачкою Правил користування електричною енергією у зв`язку із самовільним підключенням електроустановок поза лічильником і нарахування збитків у розмірі 14214,60 грн. При розрахунку завданих постачальнику збитків, величину розрахованого добового споживання визначено за перерізом провідників за період 20 березня 2017 року по 19 вересня 2017 року (183 дні) згідно п.3.1.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (а.с.6,8, 57-58 зворот).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

За таких обставин, з огляду на те, що факт самовільного підключення відповідачкою як споживачем за договором струмоприймачів до електричної мережі поза лічильником в належному їй будинку по АДРЕСА_1 та заподіяння у зв`язку з цим збитків позивачу знайшов своє підтвердження, колегія суддів задовольняє позов та стягує із відповідачки на користь позивача збитки у розмірі 14214,60 грн.

Доводи відповідачки ОСОБА_1 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про наявність певних суперечностей у змісті позовної заяви та неналежну якість доданих доказів, що на її думку унеможливлює задоволення вимог, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані з викладених вище підстав, оскільки неналежна якість поданих стороною доказів має інші процесуальні наслідки і сама по собі не може бути підставою для відмови у позові і як наслідок призводити до обмеження прав особи на справедливий суд, передбачених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відхиляючи дані доводи, колегія суддів враховує, що, по-перше, позивачем до апеляційної скарги додано належної якості акт про порушення ПКЕЕН № К 040306 від 19 вересня 2017 року та протокол комісії ПАТ «Київобленерго» по розгляду акта про порушення № 204 від 20 квітня 2018 року, які подавалися позивачем до суду першої інстанції, і по-друге, після направлення судом копії позову з додатками відповідачка подала відзив на позов, де детально та чітко проаналізувала подані докази та виклала свою позицію по суті спору, тобто якість акту і протоколу не перешкодили їй з`ясувати зміст цих документів.

Також враховуючи засади змагальності в цивільному процесі колегія суддів враховує, що відповідачка всупереч положенням ч.3 ст.12 ЦПК ст.81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надала ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні ст.77-80 ЦПК України, які б спростовували вказані акт про порушення і протокол комісії щодо нарахування збитків, пов`язаних із самовільним підключенням.

Посилання відповідачки ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу на недоведеність факту самовільного підключення з її боку, про який вона дізналася лише 02 лютого 2018 року після отримання копії позову з додатками із суду, оскільки ніякого акту про порушення у її присутності не складалося, вона не відмовлялася від підпису і акт їй не вручався

- 7 -

безпідставні.

Такі доводи спростовуються наданим позивачем актом про порушення ПКЕЕН № К 040306 від 19 вересня 2017 року, складеним працівниками позивача, в якому зазначено, що цей акт складено у присутності споживача власника будинку ОСОБА_1 Факт присутності відповідачки при виявленні самовільного підключення підтверджується тим, що вона надала доступ до лічильника, з якого працівниками були зняті покази, та на територію, де мало місце самовільне підключення від «т.4» до вводу в будинок, де працівники виміряли та зафіксували заміри напруги. Відповідачка допустила працівників всередину будинку, де ті описали, яке саме електричне обладнання (насосна станція, електрична плита, холодильник, телевізор, 4 лимпи освітлення) і якої потужності споживало електричну енергію (п.5 акту про порушеня).

До акту було додано фотознімки та заначено, що відповідачка ОСОБА_1 від пояснень, підпису та отримання акту відмовилася, про що міститься відмітка в акті за підписом працівників.

Вказаний акт підписано чотирма представниками енергопостачальника: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а відтак акт є дійсним, оскільки згідно п.53 Правил у разі відмови побутового споживача від підпису у акті робиться позначка про відмову, а акт вважається дійсним, якщо його підписали не менше ніж три представники енергопостачальника.

Відхиляючи дані доводи, колегія суддів враховує, що фактично такідоводи зводяться до фальшування працівниками позивача документів, що утворює склад правопорушення, передбачений ст.358 КК України щодо підроблення документів та їх використання.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

З огляду на відсутність вироку суду, який би набрав законної сили, у відношенні працівників позивача по фактуфальсифікації документів, такі доводи відповідачів безпідставні. При цьому колегія суддів враховує відсутність доказів того, що з моменту отримання 02 лютого 2018 року позову з додатками, тобто моменту. коли відповідачка начебто дізналася про прушення, остання зверталася до правоохоронних органів з приводу фальшування документів позивачем, як і відсутні докази щодо неправомірного проникнення працівників позивача на територію домоволодіння відповідачки.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачку витрати позивача по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» задоволити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 07 березня 2019 року скасувати і ухвалити нове, яким позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 (мешкає: АДРЕСА_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (місцезнаходження: 08132 м.Вишневе, вул.Київська 2-б Києво-Святошинського району Київської області, код ЄДРПОУ

- 8 -

23243188) заборгованість за не обліковану електричну енергію у розмірі 14214 гривень 60 коп. та судовий збір в розмірі 4405 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: