Постанова

іменем України

20 червня 2019 року

м. Київ

справа № 686/8041/17

провадження № 61-28648св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2017 року в складі судді Продана Б. Г. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 08 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Пастощука М. М., Спірідонової Т. В.,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що наказом від 27 березня 2017 року № 82 -ВК його звільнено з посади провідного фахівця з оперативно-касового обслуговування сектору забезпечення безперервності операційної діяльності відділень відділу забезпечення операційної діяльності та адміністрування Подільського регіонального управління ПАТ «УкрСиббанк» відповідно до пункту 2 статті 41 КЗпП України, у зв`язку з винними діями працівника, які дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Звільнення ОСОБА_1. вважає незаконним, оскільки, на його думку, він не відноситься до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності.

Позивач вказав, що виконання ним посадових обов`язків не носить відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 займає посаду, яка безпосередньо пов`язана зі зберіганням, обробкою, реалізацією, застосуванням і використанням у процесі діяльності матеріальних і грошових (у тому числі валютних) цінностей, тому трудовий договір з ним може бути припинено на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 08 листопада 2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкового висновку при вирішенні спору.

Скаржник вказує, що згідно з його посадовою інструкцією він не відноситься до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, його посадові обов`язки не передбачають виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей та не складають основний зміст його трудових обов`язків.

Скаржник наголосив, що під час тимчасового виконання обов`язків фахівця з обслуговування клієнтів відділення № 510 ПАТ «УкрСиббанк», з відповідною посадовою інструкцією його не ознайомлено, хоча суди першої та апеляційної інстанцій посилаються на неї в оскаржуваних рішеннях.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходив

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 08 листопада 2017 року.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22 травня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 з 20 травня 2004 року працював у ПАТ «УкрСиббанк» на різних посадах.

Наказом від 19 квітня 2013 року № 159-BK ОСОБА_1 переведено на посаду провідного фахівця з операційно-касового обслуговування сектору забезпечення операційної діяльності відділень відділу забезпечення операційної діяльності та адміністрування Подільського регіонального управління банку.

24 квітня 2013 року сторони уклали договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за умовами якого ОСОБА_1 взяв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому матеріальних цінностей.

Відповідно до посадової інструкції провідного фахівця з операційно касового обслуговування сектору забезпечення операційної діяльності відділень відділу забезпечення операційної діяльності та адміністрування Подільського регіонального управління ПАТ «УкрСиббанк», затвердженої 13 січня 2017 року, на ОСОБА_1 покладалося виконання обов`язків тимчасово відсутніх співробітників, зокрема, фахівців з обслуговування клієнтів (з похідними: старший, без категорії) у всіх відділеннях, структура яких передбачає наявність цієї посади.

Наказом від 01 лютого 2017 року № 30-BK на ОСОБА_1 покладено виконання посадових обов`язків фахівця з обслуговування клієнтів відділення № 510 ПАТ «УкрСиббанк» (м. Славута, Хмельницька область) з 01 по 10 лютого 2017 року.

01 лютого 2017 року ОСОБА_1 , здійснюючи касову валютно-обмінну операцію з продажу клієнту 100,00 доларів США, не оформив первинні документи, не зареєстрував операцію в АБС «SAP for Banking» та не видав клієнту касовий документ.

Наказом від 27 березня 2017 року № 82-BK ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України, у зв`язку з вчиненням винних дій, які дають підстави для втрати довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Зазначені обставини визнані сторонами, підтверджені наявними у справі письмовими доказами та речовим доказом - носієм інформації, що містить відеозапис з камер спостереження.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позиція Верховного Суду

Частиною першою та другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104цс14, від 23 грудня 2015 року у справі № 6-1093цс15, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100цс16.

ОСОБА_1 постійно виконує обов`язки тимчасово відсутніх співробітників банку, зокрема фахівців з операційної діяльності та операційно-касового обслуговування, фахівців з обслуговування клієнтів, касирів-контролерів і касирів. Позивач є матеріально-відповідальною особою та пройшов відповідне навчання.

ОСОБА_1 вчинив винні дії, що потягли за собою втрату довір`я до нього з боку адміністрації банку, виконуючи обов`язки фахівця з обслуговування клієнтів, які передбачені, як вже зазначалось, його посадовою інструкцією. Згідно з посадовою інструкцією фахівця з обслуговування клієнтів на нього покладалися обов`язки, в тому числі щодо здійснення: прийому та видачі готівки за прибутковими і видатковими касовими документами; валютних операцій; прийому договірних і позадоговірних платежів на користь третіх осіб; прийому, обліку та зберігання, видачу позабалансових цінностей; прийому та видачі грошових переказів; виплати та прийому готівкових коштів за платіжними картами POS-термінал; прийому коштів для погашення кредитної заборгованості; прийому і видачі готівки з/на рахунків/и клієнтів банку; прийому формування розрахунково-касових документів з проведених операцій.

Виходячи з цих функціональних обов`язків, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно вважав, що ОСОБА_1 займав посаду, яка безпосередньо пов`язана зі зберіганням, обробкою, реалізацією, застосуванням і використанням у процесі діяльності матеріальних і грошових (у тому числі валютних) цінностей, тому трудовий договір з ним може бути припинено на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України.

Згідно з положеннями статті 400 ЦПК України оцінка доказів не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій і їм надана належна оцінка.

Доводи позивача про те, що він не займав посаду, яка безпосередньо пов`язана пов`язана зі зберіганням, обробкою, реалізацією, застосуванням і використанням у процесі діяльності матеріальних і грошових (у тому числі валютних) цінностей, спростовуються наведеними вище доказами і визнаним самим позивачем фактом того, що він не облікував валютнообмінну операцію, яка апріорі пов`язана із прийняттям, зберіганням і реалізацією грошових і валютних цінностей. З цього випливає, що він є тим працівником, який може бути звільнений за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України.

Та обставина, що позивач не був, як він зазначає, ознайомлений з посадовою інструкцією фахівця з обслуговування клієнтів відділення № 510 ПАТ «УкрСиббанк», не має правового значення, оскільки він під час вчинення згаданого порушення фактично виконував обов`язки тимчасово відсутнього працівника (фахівця) з обслуговування клієнтів, які визначались його посадовою інструкцією провідного фахівця з операційно касового обслуговування сектору забезпечення операційної діяльності відділень відділу забезпечення операційної діяльності та адміністрування Подільського регіонального управління ПАТ «УкрСиббанк». Цією інструкцією охоплювалось виконання ним обов`язків відсутніх працівників за певним переліком, в який входила і посада фахівця з обслуговування клієнтів відділень банку, що не вимагало окремого ознайомлення позивача з посадовою інструкцією за цією посадою.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частини третьої статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваних судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель