Справа № 676/7773/18
Номер провадження 2/676/372/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретарі Чекашкіної О.Л.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 квітня 1997 року. Під час шлюбу з відповідачем придбали у сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 . На даний час відносини з відповідачем погіршились. Відповідач стверджує, що набута квартира є лише його власністю, а тому виникла необхідність у визначенні своєї частки у набутій у спільній сумісній власності. Відповідно до ст. 60, 69, 70 СК України просить визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

В суді позивач та її представник позов та його обґрунтування підтримали, просять задовольнити.

В суді відповідач та його представник позов не визнали, заперечили проти задоволення позову, мотивуючи тим, що спірна квартира придбана за кошти його батьків, є його особистою власністю, а тому не підлягає поділу, просять відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.04.1997, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 від 06.04.1997 р.

Під час спільного проживання за спільні кошти 20 липня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Романовою Н.М. за реєстраційним № 1245, була придбана квартира АДРЕСА_2 , право власності на яку було зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 що підтверджується договором купівлі-продажу.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, указаною правовою нормою права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію).

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що є матір`ю ОСОБА_3 та чоловікові ОСОБА_3 належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_3 . Чоловік продав квартиру 20.06.2013 року, отримані кошти розділив між синами в рівних частках. Сину ОСОБА_6 були передані кошти в сумі 15 000 доларів США для придбання квартири для своєї сім`ї. За проханням сина пізніше позичила в сусідки ще 1000 доларів США. Через місяць син купив спірну квартиру.

В судовому засідання свідок ОСОБА_7 показала, що є двоюрідною сестрою відповідача. ОСОБА_8 належала квартира по АДРЕСА_4 . Оскільки відповідач проживав з батьками дружини, підшукував окрему квартиру, батько ОСОБА_9 вирішив продати квартиру, а гроші розділити між синами в рівних частках. Так ОСОБА_10 отримав від батька 14 000 доларів США для придбання квартири для своєї сім`ї. Пізніше мати ОСОБА_9 позичила в сусідки ще 1 000 доларів США.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що є батьком ОСОБА_1 Донька разом з своєю сім`єю проживала разом з ним та дружиною та молодшим сином. З донькою була домовленість, що вона проживає в його будинку до весілля сина. Донька з зятем погодились і протягом спільного проживання відкладали кошти на квартиру. Діти назбирали 71 000 грн., він разом з дружиною доклав 31 000 грн. Спірна квартира була придбана за 90 000 грн., квартира призначалась для проживання сім`ї доньки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що в липні 2013 року продала подружжю Лайтер квартиру АДРЕСА_2 . Про продаж квартири ОСОБА_13 ОСОБА_14 та її чоловік ОСОБА_15 . ОСОБА_16 передавав ОСОБА_15 . Зі слів ОСОБА_17 їй відомо, що гроші на квартиру дав батько ОСОБА_17 , який продав свою квартиру, а гроші розділив між дітьми порівну. ОСОБА_15 не уточнював яку суму грошей отримав від батька. Зі слів подружжя їй відомо, що квратира була придбана для їх спільного проживання.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що є тіткою відповідача. Їй відомо, що її брат ОСОБА_3 , батько відповідача, продав належну йому квартиру і розділив отримані кошти між дітьми порівну по 15 000 доларів США. Кошти передавались ОСОБА_6 для того, щоб він придбав квартиру для сім`ї. Їй відомо, що батьки давали ОСОБА_6 кошти і для ремонтних робіт в новій квартирі.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Як убачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_2 придбана 20 липня 2013 року, тобто в період шлюбу між сторонами та за спільні кошти подружжя.

Доказів в спростування наведеного матеріали справи не містять.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи досліджені у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.. 12, 13 , 81-83, 89, 141, 262-265 ЦПК України, ст.. 61, 63, 69, 70, 71 СК України, 368, 372 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704,80 грн в відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання, АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 червня 2019 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.