Дата документу 20.02.2019 Справа № 320/3482/16-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 320/3482/16Головуючий у 1-й інстанції Колодіна Л.В. Повний текст рішення складено 27.09.2018 року
Пр. № 22-ц/807/766/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» на рішення Мелітопольського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» про зобов'язання вчинити певні дії та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-4), який в подальшому уточнила (т. с. 1 а.с. 22-25) та в якому просила зобов'язати відповідача зробити перерахунок заборгованості відповідно до показів газового лічильника за фактично спожитий природний газ з 06.11.2015 року по 16.03.2016 року та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В обґрунтування свого позову зазначала, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1. Між нею та ПАТ «Мелітопольгаз» було укладено договір розподілу природного газу. 22 березня 2016 року від ПАТ «Мелітопольгаз» вона отримала рахунок на оплату збитків від 16.03.2016 року, згідно якого на підставі акта-претензії від 24.02.2016 року № 44 в зв'язку з відмовою у доступі до об'єкта споживача для припинення газопостачання, за порушення споживачем строків оплати послуг з газопостачання були розраховані збитки у розмірі 15828,21 грн. і зазначалася заборгованість за спожитий природний газ у сумі 7356,63 грн. Вона отримала від відповідача інформаційну таблицю про нарахування та сплату за спожитий природний газ. Згідно вказаної таблиці, з 29.01.2015 року по 05.11.2015 року нарахування плати за користування природним газом проходило відповідно до обсягу спожитого газу (за газовим лічильником), а з 06.11.2015 року по 16.03.2016 року нарахування проходило без лічильника (приготування їжі, опалення по санітарним нормам). Зміну підстави нарахування сплати за споживчий газ ПАТ «Мелітопольгаз» аргументує відмовою в доступі до об'єкта споживача для припинення газопостачання за порушення споживачем строків оплати послуг з газопостачання. Відмова в доступі до об'єкта обґрунтовувалася актом-претензією від 05.11.2015 року № 261. Позивач вважала, що вказаний акт-претензія був складений безпідставно та незаконно виходячи з наступного. По-перше, у вказаному акті зазначається, що вона відмовила у доступі до об'єкта, і це не відповідає дійсності, оскільки позивач не відмовляла в доступі до житла і в її присутності будь-яких документів не складалось. Вказані обставини, на думку позивача, підтверджується відсутністю її підпису на акті-претензії, а також будь яких відміток на акті про її відмову у підписі. Крім того, факт її відмови у підписі, начебто, підтверджує голова квартального комітету своєю печаткою та підписом на акті-претензії. Присутність голови квартального комітету під час проведення обходу викликає у позивача сумніви. По-друге, про незаконність вказаного акту-претензії також свідчить той факт, що у двох документах, наданих ПАТ «Мелітопольгаз» на адвокатський запит, міститься інформація, що суперечить одна одній. З одного боку ПАТ «Мелітопольгаз» зазначає покази газового лічильника станом на 05.11.2015 року, що відображаються у Таблиці. Це означає, що працівники ПАТ «Мелітопольгаз» мали доступ до газового обладнання і зафіксували покази газового лічильника. А з іншого боку вказують на те, що 05.11.2015 року їм було відмовлено у доступі, про що вони склали акт-претензію. По-третє, видання вказаного акту-претензії суперечить певним нормативним актам. Також позивач вважала, що розрахунок сум за спожитий природний газ без лічильника з 06.11.2015 року по 16.03.2016 року у сумі 18513,29 грн., що значно перевищує обсяги раніше спожитого газу, через її відмову у доступі до газового обладнання, є незаконною. Позивач в позовній заяві вказувала, що вона була відсутня лише під час одного обходу працівників ПАТ «Мелітопольгаз», а відповідач нараховує їй користування природним газом без лічильника протягом шести облікових періодів, в які жодного разу вони не проводили обхід та не знімали показання газового лічильника. Таким чином, на думку позивача, через відсутність вдома та неможливість працівників газорозподільного підприємства отримати доступ до об'єкта, ПАТ «Мелітопольгаз» було безпідставно змінено встановлений режим нарахування об'ємів (обсягів) розподіленого природного газу та нараховано заборгованість і збитки.

Ухвалою суду першої інстанції (суддя Ніколова І.С. т.с. 1 а.с. 28) провадження у цій справі було відкрито.

В свою чергу, у березні 2017 ПАТ «Мелітопольгаз» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зобов'язання вчинити певні дії (т.с. 1 а.с. 82-83).

В автоматизованому порядку суддею Колодіною Л.В. замінено суддю Ніколову І.С. у зв'язку із закінченням терміну повноважень останньої (т.с. 1 а.с. 101-102).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 108) зустрічний позов об'єднано в одне провадження у цій справі.

12.09.2018 року позивач за зустрічним позовом ПАТ «Мелітопольгаз» подав заяву про зменшення позовних вимог (т.с. 1 а.с. 114-115, 215-216), в якій просив:

- зобов'язати ОСОБА_2 надати представникам ПАТ «Мелітопольгаз» вільний доступ до об'єкта газопостачання за адресою АДРЕСА_1 для припинення газопостачання протягом десяти робочих днів з дня набрання чинності рішенням суду;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мелітопольгаз» збитки, завдані газопостачальній організації в розмірі 19513,29 грн., пеню за порушення строків сплати 863,62 грн., три відсотки річних у сумі 329,81 грн., інфляційні витрати у сумі 2016,47 грн., судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Зустрічна позовні заява обґрунтована тим, що між сторонами укладено договір, згідно умов якого ПАТ «Мелітопольгаз» прийняло на себе зобов'язання здійснювати розподіл природного газу за адресою АДРЕСА_1, а відповідач своєчасно розраховуватися за надані послуги. Станом на 22.07.2015 покази лічильника газу 19479 м3 за спожитий природний газ об'ємом 479 м3 на особовому рахунку споживача обліковувалась заборгованість у сумі 3440,72 грн. Відповідач неодноразово попереджався про необхідність сплати заборгованості за спожитий газ. Перше попередження, яким споживач був повідомлений також про дату припинення газопостачання у разі несплати заборгованості (05.11.2015) отримано 21.10.2015. Однак у вказану в попередженні дату (05.11.2015) представникам ПАТ «Мелітопольгаз» не було надано доступ до приміщень, де розташовані газові прилади і пристрої лічильника газу для припинення газопостачання, про що складено акт-претензію № 261 від 05.11.2015. Другий примірник відповідачу надсилався поштою та отримано поштове повідомлення від 11.11.2015.

18.11.2016 відповідачу вдруге було видано попередження про необхідність сплати заборгованості. У вказану в попередженні дату в доступі було відмовлено, про що складено акт.

На час нарахування збитків, завданих газопостачальному підприємству останнє зняття показників лічильника газу було проведено 05.11.2015, тому нарахування збитків проводилось саме з цієї дати. За адресою АДРЕСА_1 мешкає 1 особа, опалювальна площа складає 60 м2, встановлено газову плиту ТГ-3 та опалювальний котел «Велгас-10». Таким чином, сума нарахованих збитків, що обліковується на особовому рахунку споживача за період з 06.11.2015 по 16.03.2016 складає 19513,29 грн.

Рішенням Мелітопольського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2018 року (т.с. 1 а.с. 220-226) позов ОСОБА_2 до ПАТ «Мелітопольгаз» про зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Зобов'язано ПАТ «Мелітопольгаз» () зробити ОСОБА_2 перерахунок заборгованості за спожитий природний газ відповідно до показів газового лічильника за фактично спожитий природний газ з 06.11.2015 по 16.03.2016.

Стягнуто з ПАТ «Мелітопольгаз» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Зустрічний позов ПАТ «Мелітопольгаз» до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мелітопольгаз» пеню в розмірі 863,62 грн., інфляційні витрати в розмірі 2016,47 грн., 3 % річних в розмірі 329,81 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

В задоволенні іншої частини зустрічного позову ПАТ «Мелітопольгаз» відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, ПАТ «Мелітопольгаз» у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 232-233) просило рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Мелітопольгаз» у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (т.с. 1 а.с. 237).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 244) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 1 а.с. 245).

ОСОБА_2 не скористалась своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу ПАТ «Мелітопольгаз» у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 20 лютого 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі представник останньої - ОСОБА_3 в порядку ст. 130 ч. 5 ЦПК України через свого довірителя ОСОБА_2 (т.с. 2 а.с. 7), ОСОБА_2 та представник останньої - адвокат ОСОБА_3 не з'явилась, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання ОСОБА_2 та представника останньої і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника ПАТ «Мелітопольгаз» (т.с. 2 а.с. 8) ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ «Мелітопольгаз», яка у тому числі на запитання апеляційного суду зазначала, що ОСОБА_2 сума досі не погашена, доступ ПАТ «Мелітопольгаз не наданий, просила оглянути у судовому засіданні оригінали попереджень, які вручались ПАТ «Мелітопольгаз» ОСОБА_2, копії яких містяться у матеріалах ції справи (т.с. 1 а.с. 134, 138), наполягала на тому, що ПАТ «Мелітопольгаз» наполягає у своїй апеляційній скарзі на скасуванні рішення суду першої інстанції повністю та ухваленні нового, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 слід відмовити, а зустрічний позов ПАТ «Мелітопольгаз» слід задовольнити в повному обсязі, стягнути з останньої на користь ПАТ «Мелітопольгаз» понесені останнім судові витрати, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ПАТ «Мелітопольгаз» підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що ОСОБА_2 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.

За таких обставин, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги ПАТ «Мелітопольгаз».

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_2 повністю та позов ПАТ «Мелітопольгаз» частково у цій справі, керувався ст. ст. 12 - 13, 76, 77, 78, 265, 268, 352, 354 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовів сторін у цій справі в частині їх задоволення.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин цієї справи.

Має місце неповне з'ясування обставин цієї справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Крім того, з 15.12.2017 року набрав законної сили ЦПК України в новій редакції, тому суд першої інстанції при розгляді цієї справи та ухваленні оскаржуємого рішення у цій справі мав керуватись нового редакцією цього Кодексу, саме цією редакцією має також керуватись і керується апеляційний суд при апеляційному перегляді цієї справи.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Мелітопольгаз» укладено договір (т.с. 1 а.с. 8-9), згідно умов якого ПАТ «Мелітопольгаз» прийняло на себе зобов'язання здійснювати розподіл природного газу за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач своєчасно розраховуватися за надані послуги. Укладання договору відбувалося шляхом направлення відповідачем позивачу заяви - приєднання до договору розподілу природного газу (для побутового споживача), позивач, в свою чергу отримав цю заяву і не відмовився від укладення Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500.

Вказаний факт визнавався у суді першої інстанції, а тому не підлягав доказуванню в силу вимог ст. 82 ч. 1 ЦПК України.

Згідно із розрахунком на оплату збитків від 16.03.2016 року, складеного комісією газопостачального газорозподільного підприємства на підставі акта-претензії від 24.02.2016 № 44 до споживача ОСОБА_2 з приводу виявлених порушень відмова в доступі до об'єкта споживача для припинення газопостачання, за порушення споживачем строків оплати послуг з газопостачання розрахувала суму збитків, завданих порушенням споживача у розмірі 15828,21 грн. (т.с. 1 а.с. 10).

Відповідно до акту-претензії № 261 від 05.11.2015, складеного ПАТ «Мелітопольгаз» в особі голови правління ОСОБА_5 висловлено претензію споживачеві ОСОБА_2 з приводу відмови в доступі до об'єкта споживача для припинення газопостачання, за порушення споживачем строків оплати послуг з газопостачання (т.с. 1 а.с.13).

Разом із тим, висновки суду першої інстанції про необізнаність ОСОБА_2 щодо необхідності надання представникам ПАТ «Мелітопольгаз» доступу для зняття показників приладу, відключення від газопостачання ґрунтуються на припущеннях та спростовуються належними допустимими доказами ПАТ «Мелітопольгаз», наданими суду першої інстанції у матеріали цієї справи під час її розгляду судом першої інстанції, які суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги.

Так, суд першої інстанції в своєму рішенні у цій справі зазначав, що споживач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 «не був своєчасно, в строк до 05.11.2015 року, попереджений про припинення газопостачання за адресою її проживання саме 05.11.2015 року».

При цьому, у матеріалах цієї справи міститься попередження №Г15040 від 21.10.2015 року, яке отримано 21.10.2015 року, тобто майже за 17 днів до припинення споживання газу членом сім'ї ОСОБА_2 (дочкою) (т.с. 1 а.с. 134), що не суперечить вимогам чинного законодавства, оригінал якого було надано апеляційному суду для огляду представником ПАТ «Запоріжгаз» в судовому засіданні 20 лютого 2019 року та відповідність копії останнього, наявної у матеріалах цієї справи, оригіналу було посвідчено підписом судді-доповідача апеляційного суду Гончар М.С.

Однак, судом першої інстанції в рішенні лише зазначається наявність вказаного попередження та невірно зазначаються дати направлення - 11.11.2015 року та отримання цього попередження споживачем - 13.11.2015 року (т.с. 1 а.с. 14), що є датами направлення та отримання споживачем акту-претензії № 261 від 05.11.2015 року про відмову в доступі для припинення газопостачання.

Крім того, судом першої інстанції невірно застосовано абз. 5 п.7 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України віл 09.12.1999 № 2246 про складання акту-претензії, оскільки ця норма стосується випадків, коли припинення газопостачання здійснюється шляхом механічного від'єднання від газопроводу.

За адресою споживача ОСОБА_2: АДРЕСА_1 такого від'єднання не відбувалось.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

В даному випадку в своїй роботі представники ПАТ «Мелітопольгаз» керувались Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.10.2014 року № 184, який зобов'язує в разі відмови у доступі до об'єкта споживача засвідчувати цей факт актом-претензією, складеним відповідно до вимог цього Порядку.

При вищевикладених обставинах, помилковими є висновки суду першої інстанції у цій справі, що вищезазначений акт - претензія ПАТ «Мелітопольгаз» про відмову у доступі до об'єкта споживача ОСОБА_2 для припинення газопостачання є неналежним доказом у цій справі в обґрунтування зустрічного позову ПАТ «Мелітопольгаз» та у спростування первісного позову ОСОБА_2

При ухваленні рішення у цій справі суд першої інстанції застосував норму Кодексу газорозподільних систем затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494.

Однак, положення Кодексу набрали чинності з дня офіційного опублікування, яке відбулось 27.11.2015 року, відповідно інформації з офіційного сайту Верховної ради України, а отже, останні не можуть застосовуватись до правовідносин сторін, що виникли 05.11.2015 року.

Згідно з абз.8 п. 34 Правил №2246 споживач несе відповідальність згідно із законодавством, в тому числі, і за відмову у доступі до власних житлових і підсобних приміщень, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представникам газопостачального (газорозподільного) підприємства.

Про порушення, допущені споживачем під час користування газом, відповідальні представники газорозподільного/газопостачального підприємства складають акт у двох примірниках. На підставі акта визначається розмір завданих споживачем збитків, які відшкодовуються ним відповідно до законодавства ( п.35 Правил №2246).

П.2 р. П Порядку № 184 чітко розмежовує підстави для проведення розрахунку відшкодування збитків, які відшкодовуються споживачем газопостачальному/газорозподільному підприємству, серед яких - відмова у доступі до об'єкта споживача, в результаті чого представник постачальника не здійснив опломбування запірних пристроїв перед газовими приладами споживача-боржника, або припинення йому розподілу природного газу.

Таким чином, споживачу ОСОБА_2 на об'єкті газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 не було «змінено встановлений режим нарахування об'ємів (обсягів) розподіленого природного газу, а нараховано збитки, завдані газопостачальному/газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем Правил надання населенню послуг з газопостачання, а саме -ненадання вільного доступу до об'єкта споживача представниками газопостачального підприємства для припинення газопостачання.

Вказані правові положення Порядку № 184 безпідставно не були застосовані судом першої інстанції у цій справі.

Крім того, судом першої інстанції безпідставно не надано належної оцінки поясненням свідка - голови квартального комітету ОСОБА_6, які не суперечать письмовим належним доказам ПАТ «Мелітопольгаз», наданим суду першої інстанції, та які у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість первісного позову ОСОБА_2 у цій справі, відсутність правових підстав для задоволення останнього у цій справі, і, навпаки, є належним додатковим обґрунтуванням зустрічного позову ПАТ «Мелітопольгаз» у цій справі, який підлягав при вищевикладених встановлених судом фактичних обставинах цієї справи задоволенню у цій справі у повному обсязі.

Оскільки, у тому числі згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому, ПАТ «Мелітопольгаз» (т.с. 1 а.с. 215) має також право відповідно до умов договору та ст. 625 ЦК України на стягнення з ОСОБА_2 також збитків 19513,29 грн., 863, 62 грн. - пені за порушення строків сплати, 329,81 грн. - 3% річних, 2016,47 грн. - інфляційні витрати.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги ПАТ «Мелітопольгаз».

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема ОСОБА_2 апеляційному суду не надані.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ПАТ «Мелітопольгаз»» ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості, ухвалено з порушенням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу ПАТ «Мелітопольгаз» слід задовольнити, рішення Мелітопольського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2018 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Мелітопольгаз» про зобов'язання вчинити певні дії у цій справі слід відмовити; позов ПАТ «Мелітопольгаз» слід задовольнити; зобов'язати ОСОБА_2 надати представникам ПАТ «Мелітопольгаз» вільний доступ до об'єкта газопостачання за адресою АДРЕСА_1 для припинення газопостачання протягом десяти робочих днів з дня набрання чинності рішенням суду; стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мелітопольгаз» збитки, завдані газопостачальній організації в розмірі 19513,29 грн., пеню за порушення строків сплати 863,62 грн., три відсотки річних у сумі 329,81 грн., інфляційні витрати у сумі 2016,47 грн.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги ПАТ «Мелітопольгаз» при вищевикладених обставинах, ОСОБА_2 не має права, як позивач за первісним позовом у цій справі, на компенсацію за рахунок первісного відповідача ПАТ «Мелітопольгаз» будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2, як споживач, була звільнена від сплати судового збору при подачі свого вищезазначеного первісного позову до суду у цій справі в силу вимог закону.

Разом із тим, в разі задоволення зустрічного позову позивача ПАТ «Мелітопольгаз» у повному обсязі у цій справі, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мелітопольгаз» слід стягнути судові витрати, пов'язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 4000,00 грн. (розрахунок: 1600,00 грн. судовий збір за подачу зустрічного позову до суду першої інстанції т.с. 1 а.с. 80+ 2400,00 грн. судовий збір при подачі апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» задовольнити.

Рішення Мелітопольського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2018 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» про зобов'язання вчинити певні дії у цій справі відмовити.

Позов Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) надати представникам ПАТ «Мелітопольгаз» вільний доступ до об'єкта газопостачання за адресою АДРЕСА_1 для припинення газопостачання протягом десяти робочих днів з дня набрання чинності рішенням суду;

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПАТ «Мелітопольгаз» () збитки, завдані газопостачальній організації в розмірі 19513,29 грн., пеню за порушення строків сплати 863,62 грн., три відсотки річних у сумі 329,81 грн., інфляційні витрати у сумі 2016,47 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПАТ «Мелітопольгаз» () судові витрати, пов'язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у розмірі 4000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 01.03.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.