№2/200/2876/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» червня 2019 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська в складі: головуючого судді - Томаш В.І., при секретарі - Кубрак К.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович «про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню»,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 27 листопада 2006 року між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», яке в подальшому змінило свій тип та назву на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», було укладено договір № 0085/010483-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD, відповідно до умов якого банком було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію) в сумі 49 833,00 грн. 14.09.2018 року приватним нотаріусом Київського МНО Гамаль Іриною Миколаївною, на підставі заяви АТ «Укрсоцбанк», здійснено виконавчий напис № 4914 про звернення стягнення грошових коштів в розмірі 189 927,19 грн. у безспірному порядку. Про існування виконавчого напису позивач дізнався лише у грудні 2018 року, в день отримання ТОВ «Ренесанс-Дніпро», підприємство на якому працює позивач, постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27.11.2018 року. Позивач просить суд визнати виконавчий напис № 4914 від 14.09.2018 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про звернення стягнення на грошові кошти у загальній сумі 189 927,19 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження.

Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Натомість від сторони відповідача до суду надійшов відзив, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що відповідачем на адресу позивача надсилалось повідомлення про порушення основного зобов`язання. Не погодився відповідач і з твердженням позивача про безспірність заборгованості, мотивуючи свою незгоду поданням нотаріусу повного пакету документів, визначених законом, вказавши також, що нотаріус не здійснює перевірку відсутності безспірності заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє подання всіх необхідних для вчинення виконавчого напису документів.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. в судове засідання не зявилася, але надала до суду письмові пояснення та клопотання щодо розгляду справи в її відсутність.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав.

14.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною вчинено виконавчий напис № 4914, про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 189 927 грн. 19 коп..

На підставі виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. відкрито виконавче провадження № 57407773 та постановою приватного виконавця від 27.11.2018 року звернено стягнення на дохід, що отримує позивач у ТОВ «Ренесанс-Дніпро».

Позивач у своєму позові посилається на те, що спірний виконавчий напис вчинено в порушення вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Також позивач стверджує про те, що нотаріус не мав достатніх підстав на вчинення виконавчого напису.

За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст.1 Закону України від 02 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно із п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Пронотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Саме тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17.

Так, у виконавчому написі від 14 вересня 2018 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк», стягуються за договором № 0085/010483-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD від 27 листопада 2006 року.

Строк, за який провадиться стягнення в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса, визначено з 27.11.2006 року по 30.05.2018 року, тобто більше трьох років з дня виникнення права вимоги у банківської установи.

Разом з цим, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України відповідачем АТ «Укрсоцбанк» суду не надано доказів того, що позивачу направлялось повідомлення про порушення основного зобов`язання від 20.06.2018 року. У зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги АТ «Укрсоцбанк» або ж виконати їх.

Крім того, у виконавчому написі зазначена адреса позивача, за якою останній з 2012 року не проживає та не зареєстрований, що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання.

Також у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, який включає в себе штрафні санкції та проценти, є безспірним. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за договором № 0085/010483-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD від 27 листопада 2006 року є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача.

Суд дає критичну оцінку доводам представника відповідача, викладені ним у відзиві, оскільки вони є голослівними безпідставними та нічим не доведеними і спростовуються доводами позивача, викладеними в позовній заяві, наданими ним письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що розмір заборгованості розрахований за вищевказаним договором, який покладений нотаріусом в основу оскаржуваного виконавчого напису не є доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача, а є лише відображенням розрахунку заборгованості здійсненого стягувачем.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1057,20 грн., з яких 704,80 грн. судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру, 352,40 грн. судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 76-78, 81-82, 89, 130, 137, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню» - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 4914 від 14 вересня 2018 року, за яким у безспірному порядку стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» невиплачені в строк відповідно до умов Договору № 0085/010483-PR від 27 листопада 2006 року грошові кошти у сумі 188 927,19 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати із сплати судового збору у сумі 1057,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бабушкінського

районного суду Томаш В.І.