Справа № 307/3276/18
Провадження № 2/307/469/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря с/з Белоцької О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою.

Свої вимоги мотивує тим, що 20 жовтня 2016 року відповідач отримав від нього грошові кошти у сумі однієї тисячі доларів США і зобов`язався повернути їх до 20 грудня 2016 року, що підтвердив власноручно написаною ним розпискою. Відповідач зобов`язання по розписці не виконав та станом на день звернення до суду прострочив виплату боргу. Він неодноразово звертався до відповідача з усними вимогами щодо повернення грошових коштів, але відповідач ухиляється від повернення суми боргу. Згідно ст. 625 ч.2 ЦК України відповідач винен йому також три відсотки річних від простроченої суми. Таким чином, станом на день розгляду справи 3 % річних від простроченої становить 60,00 доларів США. Просить стягнути з відповідача на його користь 1 060,00 доларів США заборгованості за позикою та судові витрати в сумі 704, 80 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, позаяк подав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, в заяві вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується розписками про одержання судових повісток та оголошенням на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик його до суду, про причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На виконання зазначених вимог позивачем на підтвердження позову надано письмову розписку від 20 жовтня 2016 року, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні та приєднано до матеріалів справи, відповідно до якої відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , взяв у борг від позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму у розмірі Одну тисячу доларів США, яку зобов`язався повернути до 20 грудня 2016 року. Вказаним доказом доведено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав у борг Одну тисячу доларів США, що також підтверджується відповідною розпискою.

Однак, відповідач порушив умови договору позики, які відповідно передбачають права та обов`язки сторін між собою, і не повернув суму позики в розмірі Одну тисячу доларів США.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, написавши розписку, ОСОБА_2 підтвердив цим самим факт отримання ним вказаної суми грошей у ОСОБА_1 ..

Відповідно до вимог ст. 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Таким чином, оскільки оригінал розписки знаходиться у позивача і останній не повернув її відповідачу, то суд вважає, що зобов`язання по даній розписці не виконані, що свідчить про підставність позовних вимог позивача.

Стаття 1049 частина 1 ЦК України передбачає обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ч.1 ЦК України: Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, відповідно до якої суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

У цьому випадку суд вважає, що стягнення з відповідача заборгованості повинно здійснюватися саме в іноземній валюті, тобто прострочене зобов`язання визначене у розмірі 1 000,00 доларів США, що передбачає і нарахування 3 % річних саме з 1 000,00 доларів США.

Враховуючи наведене, стягненню з відповідача підлягають три відсотки річних, нараховані на суму боргу з моменту закінчення строку виконання зобов`язання, визначеного у розписці, тобто з 21 грудня 2016 року до дня звернення до суду з даним позовом, тобто до 26 жовтня 2018 року, що становить в сумі 60,00 доларів США.

Таким чином, відповідач в справі не виконав своїх договірних зобов`язань по договору позики і не повернув позивачу у визначений у розписці строк суму боргу в розмірі Одну тисячу доларів США, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь 1 000,00 доларів США боргу по договору позики, 60,00 доларів США річних у розмірі 3 % від простроченої суми, загальною сумою 1 060,00 доларів США та судові витрати по справі є підставною і підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 81, 141, 263-265 ЦПК України , ст.ст. 536, 545, 625 , 1046-1050 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 060,00 (Одну тисячу шістдесят доларів США) доларів США боргу за позикою, з яких: 1 000,00 доларів США основний борг, 60 доларів США - 3 % річних від простроченої суми за період з 21 грудня 2016 року по 26 жовтня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704, 80 (Сімсот чотири гривні 80 копійок) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 29 березня 2019 року

Суддя Тячівського районного суду

Закарпатської області Сойма М.М