Справа №705/4803/19
2/705/2336/19
У Х В А Л А

11 листопада 2019 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

розглянувши у підготовчій частині підготовчого судового засідання заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, що була подана за підписом представника позивача- адвокатом Прудивусом М.А., в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, на стороні відповідача без самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів дарування будинку та частини земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

10.10.2019 року за вх.. № 24376 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, на стороні відповідача без самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів дарування будинку та частини земельної ділянки.

При цьому, 10.10.2019 року за вх..№ АДРЕСА_1 , разом з поданням позовної заяви, ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову. В прохальній частині відповідної заяви позивач просить суд:

«…· Розглянути та задовольнити заяву про забезпечення позову.

· Унести арешт на Ѕ ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_2 надвірними будівлями та спорудами за номером, а також 1/2 ідеальної частини земельної ділянки площею 0,1 га кадастровий номер :05:004:0526, що розташована в АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_2 до закінчення судового розгляду справи та прийняття в справі кінцевого рішення судами…».

11 жовтня 2019 ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Мазуренко Ю.В., заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, що була подана в межах поданого цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, на стороні відповідача без самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів дарування будинку та частини земельної ділянки, було повернуто заявнику ОСОБА_1

11.11.2019 року за вх..№ АДРЕСА_3 на адресу суду представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Прудивусом М.А., повторно, було подано заяву про забезпечення дпозову. У прохальній частині відповідної заяви вказано:

«…· Розглянути та задовольнити заяву про забезпечення позову.

· Унести арешт на Ѕ ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_2 надвірними будівлями та спорудами за номером, а також 1/2 ідеальної частини земельної ділянки площею 0,1 га кадастровий номер :05:004:0526, що розташована в АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_2 до закінчення судового розгляду справи та прийняття в справі кінцевого рішення судами…».

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, - не з`явилася, при цьому довірила свої інтереси в суді представляти адвокату Прудивусу М.А.

В підготовчому засіданні представник позивача адвокат Прудивус М.А. підтримав вимоги, що викладені в заяві про забезпечення позову та просив їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , повідомлявся про день та час проведення підготовчого засідання, однак в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 , повідомлялася належним чином про день та час проведення підготовчого засідання ( рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «отримала особисто»), однак в підготовче засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Вислухавши пояснення представника позивача- адвоката Прудивуса М.А., розглянувши заяву про забезпечення позову, а також матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно ч. 1-5 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Позивач не наділений правом на вирішення доцільності застосування зустрічного забезпечення, тобто вказані заходи застосовуються не за ініціативою позивача.

При цьому, позивач має лише зазначити в заяві про забезпечення позову пропозицію щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо розміру грошової суми, яку він може внести на депозитний рахунок суду. Дана пропозиція враховується судом при визначенні остаточного розміру зустрічного забезпечення. У разі якщо позивач не має можливості внести відповідну суму, він має повідомити суду поважні причини відсутності такої можливості.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, заява не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Прохальна частина заяви про забезпечення позову сформульована загальними фразами (належним чином не конкретизована), з урахуванням предмету та підстав позову про забезпечення якого ідеться в заяві, що фактично унеможливлює її виконання.

Крім того, позивач уже звертався з відповідною заявою про забезпечення позову під час подачі позову до суду та ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Мазуренко Ю.В. від 11.10.2019 року заяву про забезпечення позову було повернуто позивачу ОСОБА_1 .

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Однак, у ході розгляду заявленого клопотання заявником не доведено, а судом не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 151-154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, що була подана за підписом представника позивача- адвокатом Прудивусом М.А., в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, на стороні відповідача без самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів дарування будинку та частини земельної ділянки - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути поданадо суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко