ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року

м. Харків

Справа № 646/1621/16-ц

Провадження № 22-ц/818/3473/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз»,

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про визнання відмови в допуску на роботу на умовах неповного робочого часу, скорочення (незбереження) посади інженера організації керівництва виробництвом відділу капітального будівництва Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» в період відпустки позивача, повідомлення про наступне вивільнення від 02 вересня 2015 року, рішення наради Голови правління - незаконними; скасування наказу; відновлення робочого місця та посади, підрозділу; визнання фактів ненадання іншої роботи та приховування вакантних посад порушенням трудового законодавства; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 травня 2019 року, ухвалене суддею Шелест І.М., -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про визнання відмови в допуску на роботу на умовах неповного робочого часу, скорочення (незбереження) посади інженера організації керівництва виробництвом відділу капітального будівництва Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» в період відпустки позивача, повідомлення про наступне вивільнення від 02 вересня 2015 року, рішення наради Голови правління - незаконними; скасування наказу; відновлення робочого місця та посади, підрозділу; визнання фактів ненадання іншої роботи та приховування вакантних посад порушенням трудового законодавства; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що у ПАТ «Харківміськгаз» обіймає посаду інженера з організації керівництва виробництвом у відділі капітального будівництва. З 30 жовтня 2015 року пішов у відпустку по догляду за дитиною. З 04 січня 2016 року подав заяву та вийшов на роботу на умовах неповного робочого дня без переривання відпустки по догляду за дитиною до трьох років, проте розгляд його заяви було відкладено до наступного дня, до виходу на роботу начальника його відділу ОСОБА_2 , яка повинна була завізувати його заяву, того ж дня таку саму заяву відправив поштою.

05 січня 2016 року отримав копію своєї заяви від 04 січня 2016 року з візою ОСОБА_2 - «погоджено», а 06 січня 2016 року ОСОБА_2 повідомила його про те, що заяву його загублено, що він має залишити підприємство, оскільки його посада скорочена. 11 січня 2016 року надав і відправив поштою копію заяви від 04 січня 2015 року з візою ОСОБА_2 , з 11 січня 2016 року кожного дня до моменту подачі позову, 03 лютого 2016 року, виходив на роботу, але до виконання обов`язків не допущений з мотивів скорочення його посади.

Вважає, що відповідач порушив його право на працю з одержанням заробітної плати, а оскільки він є єдиним годувальником у своїй сім`ї, відповідач фактично позбавив його родину коштів для існування.

Просив суд визнати відмову в допуску та оформленні на роботу з 04 січня 2016 року на умовах неповного робочого часу без переривання відпустки по догляду за дитиною незаконною, зобов`язати оформити на роботу з 04 січня 2016 року на умовах неповного робочого часу без переривання відпустки по догляду за дитиною з виплатою заробітної плати.

В подальшому свої вимоги неодноразово уточнював і збільшував, зазначав, що підставою для звернення з позовом стало саме недопущення до роботи з 04 січня 2016 року. Вважає, що скорочення посади інженера з організації керування виробництвом відповідно до наказу № 303 від 02 вересня 2015 року є фактом проведення скорочення чисельності та штату з значним порушенням процедури вивільнення працівників та виключенням посад із штатного розкладу. Вважає, що кількість працівників в відділі не зменшилася, зміни в організації роботи і праці не відбулися, скорочення є незаконним і має ознаки фіктивності, оскільки він продовжував після 02 вересня 2015 року працювати на своїй посаді та отримувати заробітну плату. Що свідчить про те, що серед 3-х виключених посад зі штату відділу не було саме його посади. Станом на 02 вересня 2015 року фактично відбулося скорочення чисельності та штату, без попереднього повідомлення про можливе вивільнення, без пропозицій інших посад, без врахування переважного права залишення на роботі. В той же час про майбутнє скорочення, як зазначає відповідач, його було повідомлено, менш, ніж за два місяці, 07 вересня 2015 року.

В остаточній редакції позовних вимог просив суд визнати відмову в допуску на роботу з 04 січня 2016 року по 13 грудня 2016 року на умовах неповного робочого часу без переривання відпустки по догляду за дитиною незаконною, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 січня 2016 року по 13 грудня 2016 року у сумі 43054,20грн. та моральну шкоду у розмірі 9921грн, визнати скорочення (незбереження) посади інженера організації керівництва виробництвом відділу капітального будівництва ПАТ «Харківміськгаз» в період відпустки позивача незаконним, скасувати наказ № 14/08 шр від 01 жовтня 2015 року в частині ліквідування посади, що він обіймав, відновити робоче місце та посаду, що він обіймав, визнати факт ненадання іншої роботи та приховування вакантних посад з 02 вересня 2015 року по 13 грудня 2016 року порушенням трудового законодавства, визнати рішення наради Голови правління від 06 жовтня 2015 року в частині, що ОСОБА_1 не має переважного права залишення на роботі при скороченні штату, необґрунтованим і незаконним; визнати повідомлення про наступне вивільнення Гіренко від 02 вересня 2015 року необґрунтованим і таким, що не відповідає ст. 49-2 КЗпП України та незаконним. (том 2 а.с 41). Також просив визнати недопуск до роботи і скорочення посади з ігноруванням переважного права та приховування посад для працевлаштування, дією, вчиненою с особистих мотивів посадових осіб відповідача.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому також зазначив, що йому стало відомо про існування наказу № 224 від 06 липня 2016 року про скорочення з 01 жовтня 2016 року - 8 працівників, тобто всього штату Відділу капітального будівництва, в тому числі і його посади.

Оскільки вказаний наказ є незаконним і таким, що порушує його права, просив визнати скорочення чисельності штату працівників відповідно до наказу № 224 від 06 липня 2016 року незаконним та фіктивним.

В подальшому позовні вимоги збільшив і просив визнати факт приховування, ліквідування відділу капітального будівництва ПАТ «Харківміськгаз» від відповідача ОСОБА_1 незаконним, як порушення права позивача бути працевлаштованим на новоствореній вакансії нових відділів, з метою зробити неможливим подальшу працю позивача на підприємстві; визнати факт ненадання іншої роботи ОСОБА_1 та приховування вакантних посад, що були утворені разом з новими відділами, куди переведені працівники ліквідованого ВКБ, крім позивача, незаконним; відновити умови (робоче місце та посаду, підрозділ) відповідно до трудового договору між ОСОБА_1 та ПАТ «Харківміськгаз». (а.с. 77 том 3)

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, з урахування останніх уточнень.

Представники ПАТ «Харківміськгаз» проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечували і просили в задоволені позову відмовити, подали письмові заперечення та відзиви на позов. Зазначили, що відносно ОСОБА_1 норми трудового законодавства не порушені.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 травня 2019 року позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі посилається на ті ж самі обставини, що викладені у позовній заяві.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із не доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 03 лютого 2014 року відповідно до наказу № 13/08п від 03 лютого 2014 ОСОБА_1 прийнятий на роботу до відділу капітального будівництва ПАТ «Харківміськгаз» на посаду інженера, яка 01 лютого 2015 року перейменована на «інженер з організації керування виробництвом».

Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Статтею 36 КЗпП України визначені підстави припинення трудового договору.

Так, однією з підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) (п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України).

Згідно з п.1) ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями ч.2 ст.40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудовий спір, пов`язаний зі звільненням відповідно до п.1) ч.1 ст.40 КЗпП України, суд має з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Відповідно до Положення про відділ капітального будівництва від 25 листопада 2013 року № 30/29 відділ капітального будівництва створюється, реформується або ліквідується наказом Голови правління ПАТ «Харківміськгаз» і є структурним підрозділом ПАТ «Харківміськгаз».

Відповідно до штатного розкладу, затвердженого наказом від 02.03.2015 за № 3/08шр кількість штатних одиниць Відділу капітального будівництва складало - 11, з них 7 штатних посад інженера з організації капітального будівництва.(том 1 а.с. 150).

02 вересня 2015 року Головою правління ПАТ «Харківміськгаз» ПАТ «Харківміськгаз» видано наказ № 303 «Про скорочення чисельності штату відділу капітального будівництва» відповідно до якого у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці з метою оптимізації штатного розпису ПАТ «Харківміськгаз» наказано провести скорочення чисельності та штату капітального будівництва у кількості трьох одиниць інженерів з організації керування виробництвом і доручено забезпечити заходи з вивільнення та працевлаштування працівників з дотриманням вимог п.1) ст.40, ст.ст.42, 43, 49-2 КЗпП України.

На виконання цього наказу працівники Відділу капітального будівництва, в тому числі і ОСОБА_1 , письмово попереджені про скорочення трьох посад інженерів з організації керування виробництвом.

Так, 02 вересня 2015 року за № 08/330 винесено повідомлення про попередження позивача ОСОБА_1 про наступне звільнення на підставі пункту 1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників ПАТ «Харківміськгаз» (наказ від 02.09.2015 р. №303).

Тобто, вказаним наказом розпочато процедуру вивільнення відповідно до ст. 49-1 КЗпП України.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що доводи позивача ОСОБА_1 про те, що скорочення відповідно до наказу № 303 від 02.09.2015 має ознаки фіктивності і фактично його посаду не скорочено, оскільки після 02.09.2015 кількість працівників у відділі не зменшилася і зміни в організації роботи і праці не відбулися, а він продовжував виконувати свої обов`язки і отримувати заробітну плату - безпідставні.

Той факт, що ОСОБА_1 та інші працівники відділу капітального будівництва, після 02 вересня 2015 року і до моменту вивільнення (закінчення двомісячного терміну з моменту попередження), продовжували працювати і отримувати заробітну плату спростовує доводи позивача про те, що 02 вересня 2015 року відбулося скорочення чисельності штату без попереднього повідомлення про можливе вивільнення.

Крім того, як свідчать матеріали справи, 07 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 був ознайомлений з повідомленням про заплановане вивільнення № 08/330 від 02.09.2015 та з наказом №303 від 02.09.2015 р. про скорочення чисельності та штату відділу капітального будівництва, яким скорочено чисельність та штат відділу капітального будівництва на 3 одиниці. Факт відмови позивача ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з повідомленням та наказом зафіксовано відповідним актом.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для задоволення вимоги позивача щодо визнання повідомлення про наступне вивільнення необґрунтованим і таким, що не відповідає вимогам ст. 49-2 КЗпП України.

01 жовтня 2015 року наказом № 14/08 шр були внесені зміни до штатного розкладу, відповідно до наказу № 303 від 02 вересня 2015 року, а саме з 02 листопада 2015 року виведено із штатного розкладу Відділу капітального будівництва три штатні одиниці інженера з організації керування виробництвом.

Вказаним наказом з 02 листопада 2015 року затверджено новий штатний розклад, відповідно до якого штатна чисельність відділу склала 8 осіб (до скорочення було 11) і виведено три штатні одиниці інженера з організації керування виробництвом.

Тобто, даним наказом вирішено питання про скорочення 3 штатних одиниць інженера з організації керування виробництвом з 02 листопада 2015 року - через два місяці після початку процедури вивільнення працівників.

Даний наказ було видано в період перебування ОСОБА_1 на роботі, а не в період його відпустки, як він вказує у позові.

Отже, правові підстави для визнання вказаного наказу незаконним і таким, що підлягає скасуванню з наведених позивачем підстав - відсутні.

Відповідно до даних Протоколу наради у Голови правління від 06.10.2015 вирішувалося питання визначення переважного права на залишення на роботі працівників відділу капітального будівництва у зв`язку з вивільненням за скороченням штату.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 має низьку продуктивність роботи і найменший безперервний стаж роботи (1 рік 8 місяців), що переважне право при рівній продуктивності праці надано працівника із стажем роботи на підприємстві від 3 років 5 місяців до 11 років 8 місяців.

Відповідно до протоколу було прийнято рішення про попередження ОСОБА_1 про звільнення і зв`язку із скороченням чисельності та штату та запропонувати іншу роботу відповідно до вакансій які є на підприємстві.

Доводи позивача про те, що він, як батько двох дітей 2010 та 2013 року, є єдиним годувальником, спростовується даними довідки ТОВ «Силові енергетичні машини -ЕМЗ» про те, що ОСОБА_3 (мати дітей) з 30 вересня 2015 року перервала відпустку по догляду за дитиною ( ОСОБА_4 , 2013 р.н) до 3 років і вийшла на роботу.

Таким чином, при вирішенні даного питання було дотримано вимоги ст. 42 КЗпПУ, а тому правові підстави вважати рішення наради у Голови правління необґрунтованим і незаконним - відсутні.

Також, апеляційним судом встановлено, що 15 жовтня 2015 р. позивачу ОСОБА_1 відповідачем, у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників ПАТ «Харківміськгаз», запропоновані наявні на підприємстві вакансії, що не заперечувалось ОСОБА_1 у судовому засіданні суду першої інстанції.

Проте, позивач не погодився на переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві і наступного дня 16 жовтня 2015 року подав заяву про надання йому відпустки по догляду за дитиною з 30.10.2015 р. по 13.12.2016 р. до досягнення трирічного віку.

29 жовтня 2015 року наказом Голови правління ПАТ «Харківміськгаз» №1025/08ос ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років з 30 жовтня 2015 року по 13 грудня 2016 року.

04 січня 2016 року позивач подав відповідачу заяву, в якій вказав, що просить вважати його таким, що приступив до роботи з 04 січня 2016 на умовах неповного робочого часу у період перебування у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, що потребує домашнього догляду та не досягла шестирічного віку за медичним висновком.

Посилання позивача на те, що його було допущено до роботи резолюцією на заяві начальником відділу Мурашкіною І.В. колегією суддів не приймаються, оскільки це питання вирішується шляхом видання відповідного наказу Головою правління, про що також було зазначено судом першої інстанції.

Згідно листа ПАТ «Харківміськгаз» від 11 січня 2016 року допустити ОСОБА_1 до роботи на посаду інженера з організації керування виробництвом відділу капітального будівництва не можливо, так як ця посада скорочена.

Відповідачем було повторно запропоновано ОСОБА_1 наявні на підприємстві вакансії для можливості працевлаштування., проте, останній не погодився працевлаштуватися на запропоновані йому наявні на підприємстві вакансії.

Що стосується доводів позивача, що його посаду скоротили під час перебування його у відпустці, то вони також обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються колегією суддів.

Матеріали справи свідчать, що рішення про скорочення посади, яку обіймав позивач було прийнято до подання ним заяви про надання відпустки, відповідно до наказів № 303 від 02 вересня 2015 року та № 14/08шр від 01 жовтня 2015 року, тому підстави для задоволення позову про визнання відмови в допуску та оформленні на роботу з 04 січня 2016 року на умовах неповного робочого часу без переривання відпустки по догляду за дитиною незаконною, зобов`язання оформити на роботу з 04 січня 2016 року на умовах неповного робочого часу без переривання відпустки по догляду за дитиною, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 04 січня 2016 року по 13 грудня 2016 року та моральної шкоди, визнання незаконним скорочення посади інженера організації керівництва виробництвом відділу капітального будівництва в період відпустки позивача незаконним - відсутні. Також не знайшли підтвердження доводи позивача щодо приховування посад для працевлаштування і вчинення цих дій посадовими особами с особистих мотивів.

Двомісячний строк попередження про майбутнє скорочення - не порушений.

Питання про звільнення ОСОБА_1 було вирішено після виходу його на роботу 19 червня 2018 року на підставі наказу № 303 від 02.09.2015. В період до звільнення ОСОБА_1 пропонувалися наявні на підприємстві вакантні посади, а саме 28.12.2016.

Крім того, у зв`язку з впровадженням змін в організації виробництва і праці, введенням в дію нової організаційної структури, затвердженої протоколом ПАТ «Харківміськгаз» від 30 червня 2016 року № 30/06-2016 з 01 жовтня 2016 року відділ капітального будівництва ліквідовано та повторно запропоновано працівникам наявні на підприємстві вакансії для можливості подальшого працевлаштування.

06 липня 2016 року Головою правління ПАТ «Харківміськгаз» видано наказ № 224, яким скорочено чисельність та штат відділу капітального будівництва у кількості 8 одиниць з 1 жовтня 2016 року.

Судом встановлено, що процедура вивільнення була розпочата 02.09.2015 наказом № 303, посада позивача була скорочена, наказом № 14/08шр від 01.10.2015, під час перебування позивача ОСОБА_1 на робочому місці, були внесені зміни до штатного розпису Відділу капітального будівництва згідно наказу № 303 від 02.09.2015, у зв`язку з чим з 02 листопада 2015 року вирішено вивести три штатні одиниці інженера з організації керування виробництвом. Тобто, посада, яку обіймав позивач ОСОБА_1 була скорочена ще до прийняття наказу№ 224 від 06 липня 2016 року.

Вказані обставини встановлені рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 травня 2017 у справі № 640/204/17, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05 липня 2017 року.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь самі особи або особи щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому правові підстави вважати наказ № 224 від 06.07.2016 незаконним та фіктивним - відсутні, а вимоги щодо визнання факту приховування, ліквідування відділу капітального будівництва ПАТ «Харківміськгаз» від відповідача ОСОБА_1 незаконним, таким, що порушують права позивача бути працевлаштованим на новоствореній вакансії нових відділів, з метою зробити неможливим подальшу працю позивача на підприємстві; визнання факту ненадання іншої роботи ОСОБА_1 та приховування вакантних посад, що були утворені разом з новими відділами, куди переведені працівники ліквідованого ВКБ, незаконним; про відновлення умов (робочого місця та посади, підрозділу) відповідно до трудового договору між ОСОБА_1 та ПАТ «Харківміськгаз» - безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення, яке ухвалено з дотримання вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 листопада 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко