Справа № 185/5559/18
Провадження № 2/185/550/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 лютого 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Павлограда, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку

В С Т АНОВИВ

06 липня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку, який 27 липня 2018 року уточнив, та відповідно до якого просив суд визнати за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) із земель, розташованих на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позову він зазначив, що 22.04.1992 року вона була прийнята в члени колгоспу «Межиріч» с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області. Рішенням загальних зборів колгоспу «Межиріч» с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області колгосп «Межиріч» перетворено в КСП «Межиріч» с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області. 13.02.1996 року зареєстровано КСП «Межиріч» с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області. 20 січня 1994 року колгоспу «Межиріч» було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ДП. Але у списках громадян членів колективного сільськогосподарського товариства «Межиріч», до даного до вищезазначеного державного акту, її прізвище не значиться. Таким чином, під час складання списку - додатку до Державного акту направо колективної власності на землю її прізвище було помилково пропущене, з невідомих, їй причин. КСП «Межиріч» припинило свою діяльність, як юридична особа. В березні місяці 2018 року, з пояснень землевпорядника Межиріцької сільської ради, вона дізналася про те, що має право на земельну частку(пай). Землевпорядник пояснив їй, що всі особи, які були членами колективних сільськогосподарських підприємств мали і мають, право на земельну частку (пай), навіть тоді, коли з якихось причин не були внесені до списків осіб, долучених, до Державного акту на право колективної власності на землю. Але для вирішення, даного питання необхідно звертатися до суду з позовною заявою. Таким чином, відсутність її прізвища в списках, які прикладені до державного акту на право колективної власності на землю ніяким чином не позбавляє її, як особу члена сільськогосподарського підприємства права на земельну частку (пай).

Позивач в судове засідання не зявилася, проте в судовому засіданні її представники позов підтримали у повному обсязі, просили його задовільнити.

Представник ОСОБА_4 районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, проте на адресу суду від нього надійшов відзив на позов, відповідно до якої він просив справу розглядати за їх відсутності, у вирішенні даної справи покладалися на розсуд суду, та вважали себе не належним відповідачем у цій справі.

Представник Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, проте на адресу суду від нього надійшла заява, відповідно до якої він просив справу розглядати за їх відсутності, та де було зазначено, що вони не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши письмові матеріали справи, відзив на позов від представника ОСОБА_4 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, заяву від представника Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, пояснення представників позивача, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів..

Відповідно до ч. 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що гр. ОСОБА_3 була членом КСП «Межиріч» та працювала там, що підтверджується копією трудової книжки (арк.с.5-6), а також копією архівної довідки № 117-Ш від 12.06.2018 року, в якій зазначається, що згідно протоколу № 3 від 08.09.1992 року загальних звітніх зборів уповноважених членів колгоспу «Межиріч» с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області надається архівний витяг: «прийняти в члени колгоспу за звітній період з 28 квітня по 8 вересня 1992 року:…4. ОСОБА_3 робоча підс.пром.»(арк.с.10). 20 січня 1994 року колгоспу «Межиріч» було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ДП, який згідно рішення Межиріцької сільської ради від 20.03.2000 року № 11 вважається виданим КСП «Межиріч», що підтверджується копією листа Міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах, та м. Павлограді ГУ Держгеокадастру від 14.05.2018 року за № Ш-57/0-0.181-64/151-18, де також зазначено, що згідно додатку до вищезазначеного Державного акту в списку громадян ОСОБА_3 не значиться(арк.с.8).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що сертифікати на право на земельну частку(пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. Х «Перехідні положення ЗК»). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки судом встановлено, що позивач не може оформити право власності на земельну ділянку (пай) КСП «Межиріч»(право колективної власності на землю, згідно рішення Межиріцької сільської ради від 20.03.2000 року № 11), оскільки в 2000 році КСП «Межиріч» набуло право колективної власності на землю, а його члени, набувають право на земельну частку (пай) у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай), та невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку, що й вбачається у випадку позивача, а тому суд вважає, що у позивача є таке право, і вона в подальшому має право на оформлення та реєстрацію права власності відповідно до законодавства, яке передбачало таку реєстрацію права власності, оскільки остання не змогла скористатися цим правом раніше, проте виявила таке бажання реалізувати своє право зараз, шляхом звернення з позовом до суду для відновлення можливостей для реалізації своїх прав на землю(пай) будучи членом КСП «Межиріч». Окрім цього відповідач - Межиріцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області не заперечувала проти задоволення позовних вимог, та відповідач ОСОБА_4 районна державна адміністрації Дніпропетровської області у своєму відзиві на позов зазначили, що у вирішенні даної справи покладалися на розсуд суду, а тобто по суті спору не аргументували чому, саме позовні вимоги не повинні бути задоволеними.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.263, 264, 265 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1) право на земельну частку (пай) із земель, розташованих на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_5