Справа № 466/5144/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

за участю секретаря Шаповалової Ю.О.

з участю представника позивача адвоката Кунціва П.Р.

представника відповідача Попадюк М.В.

справа №466/5144/19, 2/466/1893/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерне товариство Страхова компанія «Граве Україна» про стягнення страхового відшкодування, -

встановив:

25.06.2019 ОСОБА_1 звернулись до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до Приватного акціонерне товариство Страхова компанія «Граве Україна» про стягнення страхового відшкодування, в якому просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 209 411,33грн., суму неустойки за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 762 257,24грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000,00грн., а загалом суму в розмірі 1 071 668,57грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 07 травня 2017 близько 04 год. 45 хв. він керуючи власним автомобілем марки «BMW XI» д.р.н. НОМЕР_1 , у м. Львові по пр. Чорновола, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «CHEVROLET» д.р.н. НОМЕР_2 , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.12.1,13.1 ПДР України.

На момент ДТП керований ним автомобіль марки «BMW XI» д.р.н. НОМЕР_1 був застрахований у ПрАТ «Страхова Компанія «Граве», відповідно до договору добровільного страхування «Граве КАСКО» №101028052 від 30.11.2016р.

Працівниками патрульної поліції був скалений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Крім того, 01.06.2019 працівниками патрульної поліції без його участі був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за фактом нібито його керування 07.05.2019р. у стані алкогольного сп`яніння. Однак, відповідно до постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.10.2017, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На неодноразові звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, йому було відмовлено у зв`язку з невиконанням ним умов договору добровільного страхування№101028052, а тому змушений звернутись до суду з позовом.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової ОСОБА_2 В. від 01.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду (а.с.32).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.70).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його інтереси в суді представляв адвокат Кунців П.Р., який позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Приватного акціонерне товариство Страхова компанія «Граве Україна» Попадюк М.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечила проти їх задоволення, покликаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву (а.с.30-42), який долучений до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що 07 травня 2017року близько 04 год. 45 хв. ОСОБА_1 керуючи власним автомобілем марки «BMW XI» д.р.н. НОМЕР_1 , у м. Львові по пр. Чорновола, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «CHEVROLET» д.р.н. НОМЕР_2 , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.12.1,13.1 ПДР України.

Відповідно до договору добровільного страхування №101028052 від 30.11.2016 автомобіль марки «BMW XI» д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 був застрахований у ПрАТ «Страхова Компанія «Граве» (а.с.9-12).

На підставі даного договору, між сторонами виникли правовідносини із зобов`язання по добровільному страхуванню, які регулюються нормами ЦК України і Законом України «Про страхування».

Зобов`язання є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків і повинно виконуватись належним чином та відповідно до умов договору (ст.ст.509 ч.1, 526 ч.1 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником страховиком. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно протоколу серія БР №259387 від 07.05.2017року, ОСОБА_1 07 травня 2017року о 04.44год. керуючи автомобілем марки БМВ д.н.з. НОМЕР_1 в м. Львові по пр. Чорновола, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Шевролє д.н.з. НОМЕР_2 , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.12.1, 13.1 ПДР України (справа №466/3249/17).

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.05.2017 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі на 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340гривень) в доход держави (справа №466/3249/17).

Крім того, на ОСОБА_1 складено протокол серії БР №259390 від 01.06.2017, згідно якого водій ОСОБА_1 07.05.2017 о 05год. 30хв.в м. Львові по пр. Чорновола,93 керував автомобілем марки «BMW XI» д.р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря №179 та результатом токсикологічного дослідження №3511, результат 1,82% ( адміністративна справа №466/4122/17).

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.10.2017 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (справа №466/4122/17).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком детально зазначено у договорі добровільного страхування №101028052 від 30.11.2016 (а.с.9-12).

При цьому відповідно до ст. 991 ЦК страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;

вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

наявності інших підстав, встановлених законом.

Відповідно, право на отримання страхового відшкодування виникає у страхувальника винятково за дотримання умов, передбачених договором страхування. Крім того, договір страхування передбачає ряд виключень, при яких випадки не визнаються страховими та збитки не підлягають відшкодуванню.

Умовами ст. 979 ЦК України встановлено, що страхувальник зобов`язується виконувати інші умови договору страхування, в тому числі:

підпункту 7.2.7. пункту 7.2. Розділу 7 Загальної частини договору страхування, яким передбачено, Страхувальник зобов`язується повідомити страховика про настання страхового випадку в строки, передбачені даним договором та надати достовірну інформацію про обставини страхового випадку;

п. 8.3. Розділу 8 Загальної частини Договору страхування, яким передбачено обов`язок Страхувальника або особи, допущеної до керування ТЗ, у разі настання страхової події, що має ознаки страхового випадку негайно сповістити відповідні державні органи МВС, Поліції, МНС та протягом 6 (шести) годин після моменту складання протоколу про ДТП при умовах - лобового зіткнення, при наявності травмованих осіб, виїзді на зустрічну смугу, перевертанні ТЗ, виїзді поза межі проїжджої частини, перевищенні максимально допустимої швидкості на 40 км/год., за вимогою асистуючої компанії Страховика (дана вимога надається усно в телефонному режимі, і записується з метою захисту прав Страхувальника) та/або представників державних органів, задіяних при страховому випадку, звернутися до медичного закладу з метою отримання освідчення про стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, впливу ліків, а на території інших держав - у відповідні офіційні органи цих держав, здійснити усі інші необхідні процедури, передбачені Правилами дорожнього руху;

пункту 8.11. Розділу 8 Загальної частини Договору страхування, яким передбачено обов`язок страхувальника або особи, допущеної до керування ТЗ, у разі настання страхової події, що має ознаки страхового випадку, надати страховику документи, необхідні для засвідчення страхового випадку та визначення розміру збитку, та вжити усіх необхідних заходів для реалізації страховиком права вимоги до осіб, винних у заподіянні збитку.

10 травня 2017 ОСОБА_1 звернувся до страховика з заявою про випадок з транспортним засобом, де йшлося про пошкодження ТЗ, що було наслідком дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07 травня 2017 року в м. Львові по вул. Чорновола, 93 за участю ТЗ та автомобіля «Chevrolet Tracker», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.5 ст.82 УПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

В свою чергу, п. 8.3. Загальної частини Договору страхування, говорить, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку Страхувальник або особа, допущена до керування ТЗ «зобов`язані негайно сповістити відповідні державні органи МВС, Поліції, МНС та протягом 6 (шести) годин після моменту складання протоколу про ДТП при умовах - лобового зіткнення, при наявності травмованих осіб, виїзді на зустрічну смугу, перевертанні ТЗ, виїзді поза межі проїжджої частини, перевищенні максимально допустимої швидкості на 40 км/год., за вимогою асистуючої компанії Страховика (дана вимога надається усно в телефонному режимі, і записується з метою захисту прав Страхувальника) та/або представників державних органів, задіяних при страховому випадку, звернутися до медичного закладу з метою отримання освідчення про стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, впливу ліків, а на території інших держав - у відповідні офіційні органи цих держав, здійснити усі інші необхідні процедур, передбачені Правилами дорожнього руху.

За умовами договору страхування, серед перелічених випадків, передбачених п.8.3. Загальної частини договору страхування, при яких страхувальник зобов`язаний протягом 6 годин після моменту складання протоколу про ДТП звернутись до медичного закладу з метою отримання освідчення про стан алкогольного, токсичного чи наркологічного сп`яніння, впливу ліків, а ана території інших держав, належить вимога представників державних органів, задіяних при страховому випадку…»

У свою чергу, згідно п. 10.1. Договору страхування «Страховик розглядає питання про можливість виплати страхового відшкодування після отримання наступних документів», І зокрема, такими документами є документи, що визначені п. 9 Загальної частини Договору ; страхування, де в переліку документів, як необхідних, визначено надання Страховику звідки з медичного закладу про стан алкогольного, токсичного чи наркотичного оп`яніння, впливу лікарських препаратів (у випадках, передбачених п. 8.3. Загальної Частини даного Договору страхування).

Посилання позивача на наявність постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.10.2017 року у справі № 466/4122/17, якою встановлено, на думку Позивача, відсутність обставини щодо перебування позивача у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, впливу ліків, внаслідок чого позивач звільняється від доказування перед відповідачем цієї обставини є безпідставними, оскільки вказана постанова не містить жодних відомостей щодо встановлення обставин не перебування позивача у стані наркотичного, токсичного чи іншого сп`яніння, впливу ліків, а лише вказує на відсутність здобутих саме в судовому засіданні достатніх доказів щодо вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, наявність постанови не спростовує виконання встановленого п. 8.3 Загальної частини Договору страхування позивачем обов`язку зі звернення до медичного закладу з метою отримання медичного освідчення про стан алкогольного, наркотичного, токсичного чи іншого сп`яніння, впливу ліків та відповідного п. 8.11. Загальної частини договору страхування надання його страховику, як документу, необхідного для засвідчення страхового випадку та визначення розміру збитку.

Згідно ст. 5 Закону України «Про страхування», у разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

За результатами освідчення, про що, зокрема, свідчить довідка Комунальної міської клінічної лікарні швидкої допомоги № 14-07вих-429 від 06.02.2018 р., результат (освідчення) токсикологічного дослідження № 3511 від 10.05.2017 р,. позивачу було підтверджено " клінічний стан сп`яніння".

Згідно підпункту 6.2.3. пункту 6.2. розділу 6 Загальної частини Договору страхування, до страхових випадків не відносяться та відшкодуванню не підлягають збитки, завдані пошкодженням або знищенням ТЗ внаслідок керування особою у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних або токсичних речовин, а також під впливом інших лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Відтак, на підставі умов підпункту 6.2.3. пункту 6.2. розділу 6 Загальної частини Договору страхування, даний випадок не відноситься до страхових, а заподіяні Позивачу збитки не підлягають відшкодуванню.

Крім того, слід вказати, що ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» передбачені підстави для відмови у здійсненні страхових виплат. Тим самим, з норм ч. 2 ст. 991 ЦК та ст. 26 Закону України «Про страхування» випливає, що договором страхування можуть бути передбачені ще й інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат.

Зокрема, пунктом 12.1.5. пункту 12.1. Розділу 8 Загальної частини Договору страхування визначено, що «несвоєчасне повідомлення Страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин та/або невиконання Страхувальником інших обов`язків за Договором, або створення Страховику перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків» є підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування або зменшення його розміру.

Враховуючи вище викладене, а також порушення Позивачем умов підпункту 7.2.7. пункту 7.2. Розділу 7 та пункту 8.11. Розділу 8 Загальної частини Договору страхування, даний факт є підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування.

Щодо позовної вимог про стягнення моральної шкоди, в судовому засіданні встановлено наступне:

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавана шкоди повинна бути доведена.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позивачем не надано жодного доказу того, що йому завдано моральну шкоду відповідачем, зокрема, не підтверджено факту порушення його прав, завдання моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, не надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяльності відповідача, не встановлено причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вини в її заподіянні.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимог про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов`язання , в судовому засіданні встановлено наступне:

У відповідності до п.14.2. Розділу 14 Загальної частини Договору страхування, що також цитує Позивач у своїй позовній заяві, передбачено, що «У випадку невиконання або неналежного виконання умов Договору сторони несуть відповідальність згідно з законодавством України. При порушенні строків здійснення виплати страхового відшкодування Страховик зобов`язаний сплатити Страхувальнику неустойку (пеню) в розмірі 0,01 % від суми, що підлягає виплаті, за кожен день прострочення».

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Отже, аналіз цих норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Разом з тим спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення.

Представник відповідача ОСОБА_3 у своєму відзиві на позов, просить застосувати скорочений строк позовної давності - один рік відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення неустойки за прострочення виконання задоволенню не підлягають, оскільки не відповідають умовам договору, є необґрунтованим, крім того, сплив строк позовної давності.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, виходячи з принципів правової визначеності та рівності прав усіх учасників цивільно-правових відносин, закріплених в частині 1 статті 1 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерне товариство Страхова компанія «Граве Україна» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 209411,33гривень, суми неустойки за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 762257,24гривень та моральної шкоди в розмірі 100000,00гривень відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 29 листопада 2019року.

Суддя В. В. Свірідова