ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року м. Чернівці

справа № 719/7/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Яремка В.В., Литвинюк І.М.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 31 січня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2019 року, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин залишено без руху.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 31 січня 2019 року заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просив прийняту заяву до провадження та встановити факт родинних відносин. В апеляційній скарзі посилався на порушення судом норм процесуального права та безпідставне повернення судом його заяви, оскільки ним були усунуті недоліки, зазначені в ухвалі суду без руху.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п.п. 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 ч.1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Провадження 22ц-/822/330/19 Доповідач Перепелюк І.Б.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 10.01.2019р. на адресу Сокирянського районного суду Чернівецької області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2019 року заяву про встановлення факту родинних відносин залишено без руху з тих підстав, що у змісті заяви відсутнє зазначення заінтересованих осіб по даній справі, а також відсутній виклад обставин, щодо наявності підстав їх залучення, та не додані доказів щодо нотаріуса, у якого була заведена спадкова справа.

На виконання зазначеної ухвали, 23.01.2019р. заявником було направлено через поштове відділення на адресу Сокирянського суду Чернівецької області заяву на усунення недоліків зазначених в ухвалі без руху. До суду зазначена заява надійшла 25.01.2019р.

Незважаючи на це, ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 31 січня 2019 року заяву визнано неподаним та повернуто у зв»язку із тим, що недоліки, зазначені в ухвалі суду без руху не були усунуті.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення не відповідає наведеним нормам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Частинною 3 ст. 185 ЦПК України, визначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч.5 ст.185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції посилався на те, що у змісті заяви відсутній виклад обставин, щодо наявності підстав звернення до суду із зазначеною заявою.

Стаття 175 ЦПК України закріплює вимоги до форму і змісту позовної заяви.

Однак, судом першої інстанції не враховані положення ст. 197 ЦПК України, відповідно до п.7 ч.2 якої, у підготовчому засіданні суд з'ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до п.1 ч.1ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Питання про характер правовідносин, належність та допустимість доказів суд повинен вирішувати у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України.

Пунктом 2 (абз.4) та пункті 7 (абз. 4)постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших передбачених законом підстав. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

З наведеного вбачається, що питання оцінки обґрунтованості заяви вирішується судом на наступних етапах судового розгляду, та, у разі висновку суду про її необґрунтованість, заява може бути залишено без задоволення.

Відмова в судовому захисті суперечить положенням ст.ст. 55, 124 Конституції України.

Відповідно до ст.13 розділу І "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Оскільки, згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд, в свою чергу, покладено обов'язок повного та всебічного розгляду виниклих спорів, що можливо лише під час розгляду справи по суті, висновок судді першої інстанції про повернення позовної заяви є помилковим, так як неналежність доказів або їх недостатність чи неконкретизація, не є підставою для повернення заяви.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув заяву ОСОБА_2 порушивши права позивача на доступ до правосуддя.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, однією із підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст.374, п. 4 ч.1 ст.379, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 31 січня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повної постанови 1 березня 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді : (підписи)

Вірно з оригіналом :