КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №361/6751/16 Головуючий у І інстанції - Василишин В.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/2785/18 Доповідач у ІІ інстанції - Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді- доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О.,Приходька К.П.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2018 року у справі позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів та визнання правочину недійсним

У С Т А Н О В И В :

у листопаді 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 жовтня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 410/135/07-Пі, за умовами якого відповідач отримала у тимчасове користування грошові кошти у розмірі - 65 500 швейцарських франків зі сплатою 10 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 08 жовтня 2022 року. Взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів позивач виконав у повному обсязі, відкрив позичковий рахунок у Броварському відділенні Київської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» та надав суму кредиту.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором, у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 28 квітня 2016 року складає - 93 690 доларів 07 центів США, тому банк просив стягнути із ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором кредиту у сумі 93 690,07 швейцарських франків, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 2 427 919 грн. 12 коп., а також судовий збір у сумі 36 418 грн. 79 коп.

Заперечуючи проти позовних вимог, 18 січня 2017 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов про захист прав споживачів, в якому просила суд визнати недійсним (неукладеним) договір кредиту № 410/135/07-Пі від 09 жовтня 2007 року. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у порушення умов договору кредиту не надав відповідачу кредит у сумі 65 500 швейцарських франків, що є підставою для визнання спірного кредитного договору безгрошовим відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України, частини першої статті 1051 ЦК України. У договорі кредиту відсутня інформація про орієнтовану сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору кредиту, що є порушенням частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, позивач лише з 05 жовтня 2011 року є уповноваженим банком, що має право надавати фінансовий кредит в іноземній валюті згідно із пунктом 6 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та частиною другою статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2018 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відмовлено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Зокрема в доводах апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції про застосування строку позовної давності є помилковим, оскільки перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

23 липня 2018 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2018 року залишити без змін, посилаючись на те, що сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов'язання та визначили умови такої зміни.

У судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити з урахуванням поданого банком розрахунку вимог банку у зв'язку з неповерненням ОСОБА_2 кредитної заборгованості за кредитним договором № 410/135/07-Пі від 09.10.2007 року за період з 26.11.2013 року по 12.04.2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась. Апеляційним судом неодноразово вживались заходи для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, однак усі судові повідомлення повертались на адресу суду без вручення з відміткою про закінчення терміну зберігання. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 відомо про розгляд апеляційним судом апеляційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк», у встановленому законом порядку нею подано відзив на апеляційну скаргу.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41 «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, клопотання про поновлення якого банком не заявлено, а відповідач подав заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності.

Однак з такими висновками суду повністю погодитись не можна з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 жовтня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 410/135/17-Пі, за яким банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 65 500 швейцарських франків, зі сплатою 10 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 08 жовтня 2022 року.

Відповідно до пункту 1.3 кредитного договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладає іпотечний договір.

09 жовтня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, іпотечний договір № 07/1-135, за яким іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: трикімнатну квартиру загальною площею 69,4 кв.м, жилою площею 38,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 1.1, 2.2, 2.3, 2.4 кредитного договору №410/135/07-Пі від 09 жовтня 2007 року встановлено порядок погашення суми основної заборгованості до 10-го числа кожного місяця згідно графіку вказаному в п.1.1 даного договору, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 08 жовтня 2022 року.

Моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора суми кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, якщо інше не випливає з умов цього договору.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого дня та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360.

Сплата процентів здійснюється у валюті кредиту на рахунок НОМЕР_2 в Броварському відділенні Київської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» до десятого числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти. У випадку, якщо 10 число місяця є неробочим днем, то позичальник зобов'язаний сплатити суму нарахованих процентів, згідно з п. 2.4. цього договору в попередній робочий день.

ОСОБА_2 свої обов'язки за кредитним договором належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості по кредитному договору.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 9-12 т. 1) вбачається, що ОСОБА_2 обов'язку щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним належним чином не виконувала, у зв'язку з чим за даним договором утворилася заборгованість, розмір якої станом 28 квітня 2016 року складає 93 690,07 швейцарських франків, з яких сума заборгованості за кредитом - 50 586,39 швейцарських франків; сума заборгованості за відсотками - 25 962,31 швейцарських франків; сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 10 024,55 швейцарських франків; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 7 116,83 швейцарських франків.

11 липня 2016 року банком направлено ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, вимогу про необхідність усунення порушень кредитного договору №410/135/07-Пі від 09 жовтня 2007 року (а.с. 7), яку останніми було отримано 18 липня 2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.6).

Оскільки факт не виконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань по кредитному договору №410/135/07-Пі від 09 жовтня 2007 року достовірно встановлений, обґрунтованими є доводи позовної заяви щодо наявності правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитом.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з пунктами 4.5 кредитного договору, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених пп. 3.3.5, 3.3.6 Кредитного договору, протягом більш, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Крім того, відповідно до п. 4.7 Договору, у разі перевищення сумою простроченої заборгованості позичальника за цим договором суми кредиту більш як на 10%, та/або несплати позичальником більше ніж однієї виплати за цим договором, яка перевищує 5% суми кредиту, позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення з вимогою кредитора про повернення заборгованості за цим договором, повернути кредитору в повному обсязі заборгованість за цим договором, а також погасити вимоги кредитора, що випливають з цього договору, в тому числі кредит, проценти за кредитом, комісії, неустойку, пеню, передбачені цим договором.

11 липня 2016 року на адресу позичальника банк направив вимогу про дострокове повне виконання зобов'язання за кредитним договором, отримання якої відповідачем не заперечувалось. Вимога банку щодо погашення кредитної заборгованості протягом 30 календарних днів не виконана, а тому строк виконання основного зобов'язання слід відраховувати з 10 серпня 2016 року.

Направивши позичальнику зазначену вимогу, банк в односторонньому порядку згідно з умовами кредитного договору та частини другої статті 1050 ЦК України використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, чим змінив строк виконання основного зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж на погашення строкової кредитної заборгованості по кредиту відповідачем здійснено 28.09.2010 року, а в подальшому останній платіж на погашення простроченої заборгованості здійснено 11.10.2011 року.

ОСОБА_2 у суді першої інстанції звернулася із заявою про застосування позовної давності.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення, тобто невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється з дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює визначення моменту початку перебігу строку позовної давності.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2615цс16.

Разом з тим, суд першої інстанції на вказані обставини не звернув увагу та відповідно не дав їм належного правового обґрунтування.

Таким чином, звернувшись із позовом до суду 25 листопада 2016 року, банком не пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 50 586,39 швейц. франків, погашення якої повинно було здійснюватись відповідачем до 10-го числа кожного місяця згідно графіку вказаному в п.1.1 даного договору

В той же час, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість вимог банку щодо стягнення заборгованості по процентам в сумі 25 962, 31 швейц. франків, оскільки розрахунок заборгованості банком здійснений без врахування строку позовної давності до вимог по процентам, який розпочався 28.10.2010 року щодо погашення чергового платежу та повинен бути застосований до кожного окремого щомісячного платежу.

Щодо заявлених вимог про стягнення пені, колегія суддів апеляційного суду також вважає їх небгрунтованими, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний з розміром облікової ставки Національного банку України, а оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України - гривні.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню 91 046 грн. 98 копійок судового збору, сплаченого за подання позову та апеляційної скарги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 374, 376, 381-384, 389ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2018 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимог публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 410/135/17-Пі від 09 жовтня 2007 року за період з 26 листопада 2013 року по 12 квітня 2016 року в сумі 50 586,39 швейцарських франків, що у еквіваленті до національної валюти України гривні становить 1 321 628 (один мільйон триста двадцять одну тисячу шістсот двадцять вісім) гривень 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 91 046 (дев'яносто одну тисячу сорок шість) гривень 98 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 01 березня 2019 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1.

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», , 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.О. Журба

К.П.Приходько