Справа № 464/1177/19
пр.№ 2/464/889/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2019 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Рудакова І. П.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук О. Ю.,

справа № 464/1177/19,

учасники справи:

позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

відповідач ОСОБА_1 з`явився,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів,

за участю представників учасників справи: представник позивача ОСОБА_2 з`явився,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся у суд з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього переплату пенсії у розмірі 6228,32 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач перебуває на обліку в управлінні ПФ України в Личаківському районі м. Львова. У зв`язку із зміною місця проживання відповідач звернувся 18.08.2016 із заявою про переведення справи до управління ПФ України у Галицькому районі м. Львова та такий перебуває на обліку з 01.11.2016. У зв`язку із виникненням необхідності до оформлення пенсійної справи відповідача остання була повернута до управлінні ПФ України в Личаківському районі м. Львова, а відтак за січень 2017 року відповідачу виплачено пенсію обома відділами ПФ України к м. Львові по 6228,35 грн. У зв`язку із тим, що відповідач недобросовісно не повідомив про встановлену обставини, добросовісно не повернув кошти, а відтак у відповідності до ст. 1212 ЦК України просить позов задовольнити.

06 травня 2019 року відповідачем подано до суду заперечення на позов, які суд розцінює як відзив. Не заперечує що йому за січень 2017 року виплачено пенсію обома відділами у розмірі по 6215,98 грн, однак чому це було зроблено невідомо. Будь-якої недобросовісної поведінки відносно виплати пенсії з його боку не було, а тому неможливо застосувати ст. 1212 ЦКМ України до спірних правовідносин. Просить у позові відмовити.

07 березня 2019 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судові засідання відкладала неодноразово з поважних причин.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просить такий задовольнити з підстав викладених у заяві по суті.

У судовому засіданні відповідач заперечив проти позову та просить у такому відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в 07-Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова та отримує пенсію за віком за січень 2017 року у розмірі 7714,63 грн, а також перебуває на обліку в 09 Личаківське об`єднане управлення Пенсійного фонду України м. Львова та отримує пенсію за віком за січень 2017 року у розмірі 6215,98 грн. дані обставини підтверджено довідками Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.06.2019 / арк. спр. 34, 35/.

Таким чином, встановлено, що дійсно відповідач отримав пенсію за віком у двох віллах ПФ України у Львівській області. Суд враховую спільну позицію сторін з цього питання, які визнають обставину отримання пенсії відповідачем у відповідних розмірах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предмет регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, стягнення надміру виплаченої суми пенсії з пенсіонера можливе лише за умови, коли переплата виникла внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Відповідно до вимог пункту першого частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Слід звернути увагу на те, що за змістом пункту першого частини першої статті 1215 ЦК України безпідставно набута пенсія може бути стягнута за одночасної наявності двох умов рахункової помилки з боку юридичної особи, яка проводила виплату пенсії та недобросовісності з боку набувача.

Повертаючись до справи яка розглядається, суд приймає до уваги обставини наведені у позовній заяві, що виплата пенсії у подвійному розмірі за січень 2017 року відбулась внаслідок розрахункової помилки допущеної у зв`язку із переведенням відповідача з одного відділу до іншого через зміну місця проживання.

Попри те, зазначена обставина не свідчить про недобросовісність поведінки із сторони відповідача, яка б сприяла безпідставному отриманні осатанім пенсії у спірному розмірі.

Враховуючи наведене вище суд прийшов переконання, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати правило, встановлене частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України, які є спеціальними правовими нормами для цих правовідносин, в той час як положення ст. 1212 ЦК України є загальними правовою нормою.

Суд застосовує спеціальні норми, які регулюють спірні правовідносини та містяться у вищевказаному законі та ст. 1215 ЦК України, не застосовуючи ст. 1212 ЦК України на яку посилався позивач у позовній заяві, адже така містить загальні положення про зобов`язання у зв`язку із набуттям майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 12 цього Кодексу що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження позову заявником жодного доказу суду не надано.

За таких обставин суд прийшов висновку про те, що майно (гроші) не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, адже це відбулось в не заборонений законодавством спосіб та позивачем не доведене недобросовісності з боку відповідача, а тому у позові необхідно відмовити в зв`язку з безпідставністю вимог.

У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 259, 264, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

у позові Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів у розмірі 6228,32 грн - відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області, місце знаходження місто Львів, вулиця Митрополита Андрея, будинок № 10, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКППФО НОМЕР_1 .

Дата складення повного судового рішення 06 листопада 2019 року.

Суддя І. П. Рудаков