ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5880/17 Номер провадження 22-ц/814/524/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів: Дорош А.І., Пікуля В.П.

за участю секретаря Зеленської О.І.

розглянувши в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Андрієць Д.Д., дата виготовлення повного тексту рішення - 28 листопада 2018 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Доценко Андрій Миколайович про розірвання спадкового договору, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила розірвати спадковий договір, укладений 05 березня 2011 року між нею та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Доценком А.М.; зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, накладену у зв'язку з нотаріальним посвідченням спірного договору.

Позов вмотивовано тим, що 05 березня 2011 року між позивачкою та ОСОБА_3 укладено спадковий договір, відповідно до умов якого остання зобов'язалася щомісяця надавати позивачці грошову винагороду в розмірі 150 грн., забезпечувати згідно з рецептами лікарів, належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості, забезпечувати продуктами харчування та необхідним одягом, сплачувати комунальні платежі та в разі необхідності, проводити поточний або капітальний ремонт квартири. Умовами договору сторони визначили, що після смерті ОСОБА_2, належна їй на праві особистої приватної власності квартира АДРЕСА_1, Полтавської області, передає у власність ОСОБА_3

Зазначала, що останні два роки відповідач своїх зобов'язань не виконує. У зв'язку із наведеним, позивач просила розірвати вказаний вище спадковий договір та зняти заборону на відчуження належної їй квартири.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору залишено без задоволення.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2018 року виправлено описку, допущену в повному тексті рішення суду по справі № 524/5880/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору, а саме: дату ухвалення рішення суду зазначено «20.11.2018» замість «26.11.2018».

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилася ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу, в які просить, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Вказує, що відповідач, починаючи з дня укладення спадкового договору та по теперішній час, не виконує обов'язки визначені спірним договором, прохання, щодо дотримання умов договору, відповідачкою залишаються поза увагою.

Зазначає, що відповідно до вимог ст. 749, 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірвано на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Вважає, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що відповідач умови спадкового договору не виконує.

Процесуальним правом на подачу відзиву сторони не скористалися.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25 березня 20111 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценком А.М..

Відповідно до пункту 6 спірного спадкового договору, за згодою сторін на набувача майна покладаються такі обов'язки:

6.1. щомісячно, не пізніше 15 числа кожного місяця надавати відчужувачу грошову винагороду в розмірі 150 гривень;

6.2. забезпечувати згідно з рецептом лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості;

6.3. забезпечувати харчами та необхідним одягом;

6.4. сплачувати комунальні платежі

6.5. в разі необхідності проводити поточний або капітальний ремонт квартири.

Пунктом 7 спірного договору, сторони визначили, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 переходить до набувача майна в разі виконання ним умов цього договору та після смерті відчужувача.

Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

У статті 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першої статі 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, встановивши, що відповідач згідно умов спадкового договору, забезпечує позивачку продуктами харчування, ліками та одягом у разі потреби, а доказів неналежно виконання ОСОБА_3, умов спадкового договору, позивачем не надано.

Доводи викладені в апеляційній скарзі та позовній заяві ОСОБА_2, є суперечливими, оскільки в позовній заяві позивач вказувала, що умови спадкового договору не виконуються відповідачкою останні два роки, проте, в апеляційній скарзі зазначила, що умови спірного договору не виконуються з часу укладення договору, тобто з 25 березня 2011 року.

Крім того, доводи викладені в апеляційній скарзі проте що, відповідач не реагує на неодноразові прохання ОСОБА_2 виконувати умови договору, є неспроможними, оскільки в суді першої інстанції позивач вказувала, що вимог до відповідача щодо неналежного виконання умов договору, не пред'являла.

Підставами для розірвання спадкового договору ОСОБА_2 вказує умови припинення договору довічного утримання, відповідно до вимог ст. 755 ЦК України.

Колегія суддів, звертає увагу, що договір довічного утримання та спадковий договір не є тотожними, оскільки при укладенні договору довічного утримання право власності на майно переходить до набувача в момент підписання договору, але на це майно накладається заборона до смерті відчужувача, в спадковому ж договорі - тільки після смерті відчужувача.

Таким чином, зазначені договори мають різний зміст стосовно обов'язків, які має виконувати набувач.

Окрім того, відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. А відповідно до вимог ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

ОСОБА_2 не надала суду докази на підтвердження неналежного виконання ОСОБА_3 умов спадкового договору, що є її процесуальним обов'язком у силу статті 81 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до незгоди з ним. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий-суддя О.О. Панченко

Судді: В.П. Пікуль

А.І.Дорош