ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року

м.Суми

Справа №591/2657/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/683/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Левченко Т. А.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 листопада 2018 року в складі судді Клименко А.Я., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складений 28 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

30 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 і Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), в якому просив стягнути з МТСБУ у рахунок відшкодування матеріальної шкоди за наслідками дорожньо-транспортної пригоди 34928,22 грн та 450 грн за проведення автотоварознавчого дослідження, а з ОСОБА_2 - 8000 грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28 листопада 2015 року близько 22 год. 40 хв. на перехресті вулиць Героїв Сталінграду, Гагаріна, Покровської та Харківської в м. Суми сталося зіткнення належного йому автомобіля Dacia Logan, державний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_4, з автомобілем ВАЗ 21104, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 В результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено його автомобіль, вартість матеріального збитку складає 34928,22 грн, які просив стягнути з МТСБУ. Крім того, внаслідок пригоди йому була завдана моральна шкода, розмір якої він оцінив у 8000 грн та просив компенсувати за рахунок відповідача ОСОБА_2

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17464,11 грн, а також витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 450 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 грн.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 551,21 грн в рахунок повернення судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,21 грн в рахунок повернення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин у справі, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому зазначає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є також і вина позивача, ступінь якої складає 50%, проте суд не зменшив суму відшкодування моральної шкоди. Крім того, внаслідок пригоди позивач не зазнав тілесних ушкоджень, а тому вимога про стягнення моральної шкоди є безпідставною. Зазначає, що внаслідок порушення водієм автомобіля позивача Правил дорожнього руху України було пошкоджено не лише його автомобіль, але і автомобіль відповідача.

Рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до МТСБУ про стягнення на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17464,11 грн, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу МТСБУ просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити судове рішення без змін, погоджуючись при цьому з рішенням суду першої інстанції в частині зменшення сум відшкодування пропорційно ступеню вини водіїв обох транспортних засобів у дорожньо-транспортній пригоді.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2015 року о 22 год. 40 хв. на перехресті вулиць Героїв Сталінграду, Гагаріна, Покровської та Харківської у м. Суми сталося зіткнення автомобілів ВАЗ 21104, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Dacia Logan, державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, під керуванням ОСОБА_4

У порядку КУпАП вина учасників пригоди не була встановлена.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 04 вересня 2018 року у цивільній справі № 591/856/17, яка набрала законної сили, встановлено вину обох водіїв транспортних засобів у порушенні Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода. Ступінь вини кожного з водіїв транспортних засобів апеляційний суд визначив по 50%.

Вказаною постановою апеляційного суду від 04 вересня 2018 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 травня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено частково та стягнуто на її користь з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 12237,90 грн майнової шкоди. У задоволенні позову до водія ОСОБА_4, який керував належним ОСОБА_1 автомобілем, відмовлено, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована (т. 1, а.с. 214-216).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не застрахована (т. 1, а.с. 11).

Відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження від 31 грудня 2015 року № 018/2015, вартість матеріального збитку, завданого у зв'язку із пошкодженням автомобіля ОСОБА_1, складає 34928,22 грн (т. 1, а.с. 8-10).

29 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди на підставі ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 13), у відповідь на яку МТСБУ повідомило заявника, що для відшкодування заподіяної шкоди необхідне судове рішення, яке підтверджує відповідальність винної у пригоді особи, тобто відмовило у здійсненні виплати (а.с. 14).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що вимога МТСБУ надати належним чином завірену копію судового рішення, яким встановлено вину особи у дорожньо-транспортній пригоді, ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачена. Таким чином, суд, взявши до уваги ступінь вини обох учасників пригоди у порушенні Правил дорожнього руху України, стягнув з МТСБУ половину від заявленої позивачем суми майнової шкоди, тобто 17464,11 грн (50% від 34928,22 грн), а компенсацію моральної шкоди суд також зменшив на 50% та стягнув з ОСОБА_2 4000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у визначеному розмірі судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З роз'яснень, викладених в п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, вбачається, що у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них питання про її відшкодування вирішується за принципом вини, а розмір відшкодування у такому випадку визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, тобто залежно від ступеня вини кожного.

Судом першої інстанції встановлено, що у ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» серед переліку документів, які необхідні для отримання страхового відшкодування, відсутнє судове рішення, яким встановлено вину учасника пригоди у порушенні Правил дорожнього руху України, тому вказана МТСБУ вимога в листі на адресу позивача надати таке судове рішення є незаконною, а відтак і відмова у виплаті страхового відшкодування також є незаконною.

З урахуванням викладеного вище, суд першої інстанції дійшов висновку про обов'язок МТСБУ здійснити виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1, суму якого зменшив пропорційно до ступеня вини водія належного позивачу автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді. Проте, рішення в цій частині МТСБУ не оскаржило в апеляційному порядку, а враховуючи принцип диспозитивності цивівльного судочинства, у колегії суддів апеляційного суду відсутні підстави для його перегляду в цій частині.

Визначаючи розмір грошового відшкодування за заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду, суд першої інстанції врахував одну із ознак характеру правопорушення, за якою відповідач ОСОБА_2, як володілець джерела підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ст. 1187 ЦК України).

З огляду на вказане, доводи заявника апеляційної скарги з приводу того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач тілесних травм не отримав, правового значення не мають.

Отже, урахувавши обоюдну вину водіїв транспортних засобів у порушенні Правил дорожнього руху України та скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, встановлену постановою Апеляційного суду Сумської області від 04 вересня 2018 року у цивільній справі № 591/856/17, яка набрала законної сили, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що визначений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 8000 грн також має бути зменшений пропорційно до ступеня вини водія належного позивачу автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 листопада 2018 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко