ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/651/18 Головуючий в І інстанції: Сокирко Л.М.
Номер провадження: №22-ц/819/1685/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Хараїм Ольги Валеріївни, діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 02 вересня 2019 року, у складі судді Сокирко Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-торгівельна фірма "Агро-діло" (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ) про відшкодування юридичною особою матеріальної та моральної шкоди, завданої її працівником в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

14 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 51118,00грн, моральну шкоду в розмірі 20000,00грн та судові витрати.

Вказаний позов, посилаючись, зокрема, на ст.ст.1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України, він обґрунтував наступним.

Він є власником автомобіля ВАЗ 2109, державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

22 вересня 2017 року о 18 год. на ділянці ґрунтової дороги між селами Киселівка та Барвінок Білозерського району Херсонської області ОСОБА_2 , керуючи навантажувачем "Massey Ferguson MF9407TR", державний номер НОМЕР_2 , будучи неуважним, вчасно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, виїжджаючи з поля не дав дорогу автомобілю ВАЗ 2109, державний номер НОМЕР_1 , яким він керував та рухався по ґрунтовій дорозі. При цьому ОСОБА_2 створив небезпеку руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, які зазнали механічних пошкоджень.

Після зіткнення ОСОБА_2 повідомив йому про те, що працює механізатором у відповідача.

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 28 жовтня 2017 року ОСОБА_2 було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави.

Цією ж постановою було встановлено, що ОСОБА_2 працює механізатором у відповідача.

Із інформації, яку він отримав від Головного територіального управління Держпредспоживслужби за № 3-06-18 ПІ від 28 лютого 2018 року, встановлено, що власником навантажувача "Massey Ferguson MF9407TR", державний номер НОМЕР_2 є відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-торгівельна фірма «Агро-діло".

З метою встановлення вартості ремонту автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди він звернувся до ДП "Експерт-Сервіс Авто" та замовив авто-технічну експертизу. Відповідно до звіту № 187, складеному 27 жовтня 2017 року судовим експертом Дадоновим В.В., вартість збитків, завданих йому пошкодженням автомобіля, склала 49716,97грн.

За проведення експертизи ним було сплачено кошти в сумі 1500,00грн.

Встановивши вартість матеріального збитку, він відновив належний йому автомобіль, при цьому витратив на його ремонт кошти в сумі 49618,00грн, що підтверджується рахунком № 75 для проведення ремонтних робіт автомобіля від 01 листопада 2017 року, актом виконаних робіт від 2 грудня 2017 року до рахунку № 75 та квитанцією ПП Погребняк А.А. про оплату 2 грудня 2017 року.

Крім того, в результаті ДТП йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 20000,00грн та яка виразилася в тому, що в момент ДТП йому були заподіяні тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови та шиї, через пошкодження автомобіля він не міг використовувати його за призначенням, змушений був змінити свій звичний ритм та спосіб життя і це спричинило йому фізичний та психологічний дискомфорт.

У добровільному порядку відповідач завдану йому шкоду не відшкодував.

Просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, в сумі 49618,00грн, витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи в сумі 1500,00грн, моральну шкоду в розмірі 20000,00грн, а всього 71118,00грн.

У ході судового засідання стороною позивача подано до суду заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7200,00грн, відповідно до поданого звіту та квитанцій про оплату таких витрат.

Представник відповідача в запереченнях на позов позовні вимоги не визнала з підстав, зазначених у цих запереченнях, у подальшому позовні вимоги визнала частково, а саме не заперечує щодо стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у сумі 17084,63грн - різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка була визначена висновком експертного авто-товарознавчого дослідження транспортного засобу № 19-964/965, відповідно до ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки відповідач відремонтував транспортний засіб, який відновлювати було не раціонально, у зв`язку з тим, що сума на відновлювальний ремонт перевищує його ринкову вартість. У іншій частині позовних вимог просила відмовити.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що його дійсно було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та після неї позивач вимагав у нього кошти за автомобіль в сумі 1500 доларів США (39835,00грн), однак він повідомив позивача, що такої суми грошей у нього немає, після чого позивач запропонував йому відремонтувати автомобіль. Він відмовив ОСОБА_1 у цьому, і той забрав автомобіль, який зберігався у нього на подвір`ї та самостійно відремонтував і вже через тиждень використовував його за призначенням. Експертиза була проведена позивачем без його участі. Крім того позивач під час дорожньо-транспортної пригоди ніяких тілесних ушкоджень не отримав, почував себе добре та відразу керував пошкодженим автомобілем, який згодом сам відремонтував.

Оскаржуваним рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 02 вересня 2019 року позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивача було стягнуто матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 17084,63грн, моральну шкоду в сумі 5000,00грн, а також понесені позивачем витрати: у сумі 7200,00грн - на професійну правничу допомогу; у сумі 711,18грн - на сплату судового збору; у сумі 1500,00грн - пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи. В решті позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Хараїм Ольга Валеріївна, діюча від імені ОСОБА_1 , просить зазначене рішення суду першої інстанції частково скасувати й ухвалити нове рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 49618,00грн, моральної шкоди в сумі 20000,00грн, в решті - залишити без змін. При цьому послалась на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, зазначила, що суд неправомірно послався на закон, який не підлягав застосуванню, а саме на Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Так, вказала, що навантажувач "Massey Ferguson MF9407TR" не є наземним транспортним засобом у розумінні вказаного Закону та не підлягає обов`язковому страхуванню, а тому до правовідносин, що виникли, слід застосовувати норми ЦК України. Також, вказала, що судом не було враховано право позивача як власника майна самостійно вирішувати чи відновлювати свій автомобіль після ДТП чи ні. Так, він реально відновив свій автомобіль, витративши на ремонт 49618,00грн, що підтверджується рахунком для проведення ремонтних робіт, актом виконаних робіт та квитанцією ПП ОСОБА_4 про сплату від 02.12.2017 року. і вказані збитки повинні бути відшкодовані в повному обсязі. Також, зазначила, що предметом дослідження суду було три висновки відносно визначення матеріального збитку. Перший - це звіт №187 від 27.10.2017р оцінювача Дадонова В.В. , зроблений на замовлення позивача, згідно якого відновлення автомобіля є економічно недоцільне, а вартість матеріального збитку складає 49716,97грн. Другий - це висновок судової експертизи експерта Єрофєєва В.О., зроблений за ухвалою суду про призначення судової експертизи, відповідно до якого відновлення автомобіля є економічно недоцільне, а вартість матеріального збитку відповідає ринковій вартості автомобіля в момент пошкодження і складає 47232,65грн. Ці два висновки відповідають вимогам закону та дають всі відповіді на питання, які цікавили учасників процесу та суд. Незважаючи на це, на замовлення відповідача було проведено експертизу експертом Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ Кульовим О.Ю. і складено висновок від 23.08.2019 року, який прийнято судом. Відповідно до вказаного висновку сума збитку дорівнює різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а саме: у випадку використання методу затрат - 17084,63грн, а у випадку використання методу аналогів - 10974,61грн. Вказаний висновок судом прийнято незаконно, оскільки його статус судом не визначений, перші два висновки не були визнані судом неповними або неясними, додаткова або повторна експертизи судом не призначалась, судом не визнано перші два висновки необґрунтованими або такими, що суперечать іншим матеріалам справи або викликають сумніви в їх правильності. Крім того, вказаний висновок експерта Кульова О.Ю. є недопустимим доказом, оскільки він одержаний в порушення п.7.19 та п.7.20 Методики товарознавчої експертизи, оскільки експертом взято за основу не аналогічні КТЗ, а також незаконно визначена вартість технічно справних складників (діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу не проводилось, акт дефектування не складався). Також, вказала, що стягнута судом сума на відшкодування моральної шкоди в 5000,00грн не є справедливим розміром відшкодування моральної шкоди, оскільки не відповідає засадам розумності та справедливості. Крім того, зазначила, що суд допустив порушення процесуального закону, зокрема, не розглянув вказану справу, яка по суті є малозначною, протягом 30 днів, судовий розгляд безпідставно затягувався. Також суд безпідставно послався на узагальнення судової практики, яке носить інформативний та статистичний характер.

Отже, рішення суду першої інстанції оскаржується в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, та не оскаржується в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених позивачем витрат: у сумі 7200,00грн - на професійну правничу допомогу; у сумі 711,18грн - на сплату судового збору; у сумі 1500,00грн - пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи.

У своєму відзиві адвокат Удотова Аліна Михайлівна, діюча від імені відповідача, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 26.04.2013 рокупозивач є власником автомобіля ВАЗ 2109, державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску (а.с.8).

Згідно Свідоцтву про реєстрацію машини серія НОМЕР_5 та інформації Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 3-06-18 ПІ від 28 лютого 2018 року навантажувач "Massey Ferguson MF9407TR", державний номер НОМЕР_2 є власністю відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-торгівельна фірма "Агро-діло", місцезнаходження якого: Миколавська область, м. Миколаїв, вул. Садова, 1, офіс 206 (а.с.35, 186).

За Витягом з ЄДРЮОФОПГФ відповідач є юридичною особою (а.с.182-185).

Згідно постанови Білозерського районного суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , механізатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-торгівельна фірма "Агро-діло" був визнаний винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340,00грн на користь Держави (а.с.9).

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 порушив п.п. 1.5, 2.3 б, 10.2 Правил дорожнього руху та визнаний винуватим у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а саме в тому, що він 22 вересня 2019 року о 18 год. на ділянці ґрунтової дороги між селами Киселівка та Барвінок Білозерського району Херсонської області, керуючи навантажувачем "Massey Ferguson MF9407TR", державний номер НОМЕР_2 , будучи неуважним, вчасно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, виїжджаючи з поля не дав дорогу автомобілю ВАЗ 2109, державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , який рухався по ґрунтовій дорозі, при цьому ОСОБА_2 створив небезпеку руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, які зазнали механічних пошкоджень.

Цією ж постановою було встановлено, що ОСОБА_2 працює механізатором у відповідача та даний факт був підтверджений у судовому засіданні відповідачем та третьою особою.

Відповідно до наданої відповідачем довідки за № 382 від 27 червня 2019 року у товариства станом на 22 вересня 2017 року був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на навантажувач "Massey Ferguson MF9407TR", державний номер НОМЕР_2 , оскільки страхування сільськогосподарської техніки не є обов`язковим відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (а.с.181).

За ініціативою та кошти позивача було проведено оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу.

Звітом № 187 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеним 27 жовтня 2017 року оцінювачем ДП "Експерт-Сервіс Авто" Дадоновим В.В. , який має кваліфікацію експерта за спеціальністю 12.2 "Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитків, завданого власнику транспортного засобу", було визначено, що ринкова вартість автомобіля ВАЗ 2109, державний номер НОМЕР_6 на момент пошкодження складає 49716,97грн, вартість відновлювального ремонту складає 64347,95грн, а оскільки такий КТС відновлювати економічно недоцільно, то вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП дорівнює його ринковій вартості та складає 49716,97грн (а.с.10-19).

У ході судового засідання в суді першої інстанції експерт Дадонов В.В. підтвердив свої висновки, викладені у звіті.

За рахунком №93/В від 31.10.2017 року ДП "Експерт-Сервіс Авто" витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи вказаного автомобіля складають 1500,00грн, які сплачені позивачем 01.11.2017 року відповідно до квитанції (а.с.28).

Як вбачається із наданих позивачем копій: рахунку № 75 для проведення ремонтних робіт автомобіля від 01.11.2017 року; акту виконаних робіт від 02.12.2017 року та квитанції ПП ОСОБА_4 про оплату 02.12.2017 року, він відремонтував належний йому транспортний засіб автомобіль ВАЗ 2109, державний номер НОМЕР_1 , вартість ремонту склала 49618,00грн (а.с.29-31).

За клопотанням представника відповідача, яка не погоджувалася із сумою відшкодування, розрахованою експертом Дадоновим В.В. , відповідно до звіту № 187 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеного 27 жовтня 2017 року, судом була призначена авто-товарознавча експертиза.

Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи № Вс-8, складеного 23 квітня 2019 року судовим експертом Херсонської Торгово-промислової палати Єрофеєвим В.О., ринкова вартість легкового автомобіля ВАЗ 210930, державний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 на момент його пошкодження складає 47323,65грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 22 вересня 2017 року, в цінах станом на час його пошкодження складає 49031,63грн. Вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику вказаного автомобіля ОСОБА_1 внаслідок ДТП, яка відбулась 22 вересня 2017 року, визначається рівною ринковій вартості на момент пошкодження і становить 47323,65грн. Виходячи з викладеного в таблиці 1.4 "Обґрунтування ремонту об`єкта дослідження", слід зробити висновок про технологічну можливість виконання ремонту досліджуваного автомобіля ВАЗ 210930, державний номер НОМЕР_1 . Однак, проведення відновлювального ремонту економічно недоцільне, так як ринкова вартість автомобіля менше вартості відновлювального ремонту (а.с.152-159).

Отже, за вказаними експертними дослідженнями вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля перевищує його ринкову вартість до дорожньо-транспортної пригоди.

Для визначення розміру збитків відповідно до п.30.2 ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди) відповідачем було замовлено експертне дослідження для визначення ринкової вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та його ринкової вартості у пошкодженому стані.

Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження транспортного засобу № 19-964/965, складеному 23 серпня 2019 року судовим експертом Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ Кульовим О.Ю., ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ-2109, державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску після дорожньо-транспортної пригоди, яка відбувалася 22 вересня 2017 року з урахуванням пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає: у випадку використання методу затрат - 30239,02грн, у випадку використання методу аналогів - 36347,04грн. Сума збитку, завдана власнику вказаного автомобіля, у вигляді різниці між вартістю транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (на момент дорожньо-транспортної пригоди), визначеною згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи № Вс-8, складеного 23 квітня 2019 року судовим експертом Херсонської Торгово-промислової палати Єрофеєвим В.О., та визначеною ринковою вартістю транспортного засобу після дорожньо-транспортної події складає: у випадку використання методу затрат - 17084,63грн (47323,65грн - 30239,02грн), у випадку використання методу аналогів - 10974,61грн (47323,65грн - 36347,04грн) (а.с.200-205).

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 17084,63грн та моральну шкоду в сумі 5000,00грн, суд першої інстанції виходив з того, що на правовідносини, які виникли між сторонами, поширюються положення п.30.2 ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до яких якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до (47323,65грн) та після (30239,02грн) дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Також виходив з того, що з урахуванням положення ст.30 вказаного Закону позивачем розмір завданої йому шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу належним чином не був доведений. Також виходив при визначенні розміру відшкодування з необхідності взяття за основу висновку експерта Кульова О. Ю . від 23.08.2019 року, яким визначено ринкову вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної події, та висновку експерта Єрофеєва В.О. від 23.04.2019 року, на основі якого зроблено висновок експертом Кульовим О.Ю. Крім того, суд виходив з обставин справи, засад розумності, виваженості і справедливості і вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000грн.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена вказана постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, враховуючи таку, що набрала законної сили, постанову у справі про адміністративне правопорушення, є доведеним факт того, що в результаті винних дій працівника відповідача сталася ДТП, в результаті якої належний позивачу автомобіль отримав пошкодження.

За ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до положень ст.1187 ЦК України:

--- джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1);

--- шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2);

--- особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5).

Обґрунтовуючи свій висновок, суд першої інстанції послався на ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до положення вказаної норми закону ("Шкода, пов`язана з фізичним знищенням транспортного засобу"):

--- транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (п.30.1.);

--- якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п.30.2.).

У цій справі встановлено відповідними висновками і це не заперечується сторонами, що належний позивачу автомобіль вважається фізично знищеним через економічну необґрунтованість ремонту, оскільки витрати на відновлювальний ремонт автомобіля перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди.

Також встановлено і це не заперечується сторонами, що ремонт автомобіля є технічно можливим.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, встановлений п.30.2. ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно зі ст.8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.09.2018 року у справі № 643/4161/15-ц.

Аналогічна правова позиція зроблена і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц.

Отже, є обґрунтованим висновок суду про відшкодування потерпілому (позивачу) різниці між вартістю транспортного засобу до (47323,65грн) та після (30239,02грн) дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Також суд підставно послався на висновок експерта Єрофеєва В.О. від 23.04.2019 року, а також висновок експерта Кульова О.Ю., зроблений на його основі.

При цьому, щодо посилань скаржника на непоширення на правовідносини між сторонами положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" слід зазначити таке.

У цій справі встановлено, що у відповідача станом на 22 вересня 2017 року був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на навантажувач "Massey Ferguson MF9407TR", державний номер НОМЕР_2 , оскільки страхування сільськогосподарської техніки не є обов`язковим відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Так, у преамбулі вказаного Закону зазначено, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п.1.5. ч.1 ст.1 вказаного Закону наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Згідно з абзацом 2 вказаного п.1.5. у цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Тобто, не підлягає обов`язковому страхуванню та не може бути застрахованим пристрій, який не має певних коригуючи коефіцієнтів, внаслідок чого він в силу цього Закону, не визнається транспортним засобом.

Коригуючи коефіцієнти та їх розміри встановлено та затверджено Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України "Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 року за № 689/17984.

Згідно з зазначеним Розпорядженням, трактор, навантажувач не відноситься до типів транспортних засобів щодо яких встановлений коригуючий коефіцієнт та не підлягає державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України, а реєструється державними інспекціями сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах на підставі Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподар-ської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 694 від 08 липня 2009 року.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.08.2019 року в адміністративній справі № 295/5514/17.

Таким чином, навантажувач "Massey Ferguson MF9407TR" не є наземним транспортним засобом в розумінні вказаного Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та не підлягає обов`язковому страхуванню, а тому до правовідносин, що виникли, положення вказаного Закону в частині відповідальності за шкоду саме страховика не поширюються, а до них в цій частині слід застосовувати норми ЦК України.

У п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, судам слід мати на увазі, що для цілей обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності володільців транспортних засобів у пункті 1.5 статті 1 Закону № 1961-IV (тобто Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") наведено визначення транспортних засобів. У зв`язку із цим якщо шкоди завдано з вини особи, діяльність якої пов`язана з використанням іншого транспортного засобу (наприклад, гужової повозки, велосипеда) або механізму, що не належить до транспортних засобів (сільськогосподарські збиральні машини, косарки тощо), цивільно-правова відповідальність якої не підлягає обов`язковому страхуванню, шкода відшкодовується за загальними правилами, визначеними ЦК.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, враховуючи положення ч.2 ст.1187 та ст.1172 ЦК України, відповідальність за заподіяну шкоду позивачеві має нести відповідач.

Однак, як вже зазначалось, в частині відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, порядок відшкодування шкоди, встановлений п.30.2. ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (її розмір), згідно зі ст.8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

А тому суд обґрунтовано застосував вказану норму закону.

При вирішенні питання про визначення розміру відшкодування слід враховувати наявність з даного питання двох висновків спеціалістів: звіт №187 від 27.10.2017р оцінювача Дадонова В.В. , зроблений на замовлення позивача, згідно якого відновлення автомобіля є економічно недоцільне, а вартість матеріального збитку складає 49716,97грн; висновок судової експертизи експерта Єрофєєва В. О . , зроблений за ухвалою суду про призначення судової експертизи, відповідно до якого відновлення автомобіля є економічно недоцільне, а вартість матеріального збитку відповідає ринковій вартості автомобіля в момент пошкодження і складає 47323,65грн. На думку скаржника ці два висновки відповідають вимогам закону та дають всі відповіді на питання, які цікавили учасників процесу та суд.

З урахуванням наведеного, того, що експерт Єрофєєв В.О. перед проведенням судової експертизи попереджався про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, а оцінювач Дадонов В.В. - не попереджався, враховуючи, що відповідач повністю погоджується саме з висновком експерта Єрофєєва В. О . і проти цього висновку не заперечує і позивач, враховуючи і подібність вказаних висновків, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає, що саме висновок судової експертизи експерта Єрофєєва В.О. разом з висновком експерта Кульова О. Ю . , зробленого на його основі, слід взяти за основу для визначення розміру відшкодування шкоди.

Стягуючи на користь позивача кошти на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для її відшкодування, проте, задовольняючи позов частково та визначивши розмір відшкодування в 5000грн, суд не врахував роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.5 постанови від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. На підставі викладеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги в цій частині частково обґрунтованими і приходить до висновку, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування обставин спричинення майнової шкоди, характеру немайнових затрат, з якими позивач пов`язує факт заподіяння шкоди, ступеня вини заподіювача, того, що в момент ДТП позивачу були заподіяні тілесні ушкодження, що також встановлено і судом першої інстанції, через пошкодження автомобіля позивач не міг використовувати його за призначенням, змушений був змінити свій звичний ритм та спосіб життя і це спричинило йому фізичний та психологічний дискомфорт. А тому розмір такого відшкодування підлягає збільшенню до 7000грн. Апеляційний суд вважає, що заявлена позивачем сума в 20000грн на відшкодування моральної шкоди визначена позивачем без урахування усіх обставин справи, обставин спричинення майнової шкоди, характеру немайнових затрат, з якими позивач пов`язує факт заподіяння шкоди, ступеня вини заподіювача.

Таким чином, відповідно до п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди слід змінити, збільшивши розмір стягнутої з відповідача на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, з 5000,00грн до 7000,00грн. Це ж рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слід залишити без змін.

Решта доводів апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують. Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на понесені ним витрати на ремонт автомобіля в розмірі 49618,00грн, що підтверджується рахунком для проведення ремонтних робіт, актом виконаних робіт та квитанцією ПП ОСОБА_4 про сплату від 02.12.2017 року. При цьому апеляційний суд виходить з висновку судової експертизи експерта Єрофєєва В.О. від 23.04.2019 року, яким встановлено вартість матеріального збитку в розмірі 47232,65грн. І саме цей висновок взято до уваги, оскільки експерт Єрофєєв В.О. перед проведенням судової експертизи попереджався про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України. Проти цього висновку не заперечували і сторони. Також підлягають відхиленню й посилання на непоширення на правовідносини між сторонами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та на необхідність повного відшкодування позивачу завданих збитків в розмірі 49618,00грн, оскільки, як зазначалось, положення п.30.2. ст.30 вказаного Закону на підставі ст.8 ЦК України слід застосовувати при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і які несуть відповідальність за її заподіяння. Що ж до посилань на незаконність прийняття судом висновку експерта Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ Кульова О.Ю., то вони є необґрунтованими, оскільки саме вказаним висновком, зробленим відповідно до Методики товарознавчої експертизи, зокрема її п.7.19 та п.7.20, встановлено ринкову вартість пошкодженого автомобіля після ДТП (30239,02грн).

Керуючись ст.ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Хараїм Ольги Валеріївни, діючої від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 02 вересня 2019 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-торгівельна фірма "Агро-діло" на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, змінити, збільшивши розмір стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-торгівельна фірма "Агро-діло" на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з 5000,00грн до 7000,00грн.

Це ж рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-торгівельна фірма "Агро-діло" на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишити без змін.

В решті це рішення суду в апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 19 листопада 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська