ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 2-435
Провадження № 22-ц/4820/544/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю апелянтки ОСОБА_4

розглянув в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №2-435 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Віньковецького районного суду від 23 січня 2019 року (суддя Потапов О.О.) про відмову у роз'ясненні судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4, який поданий в інтересах ОСОБА_5 до СТОВ «Вікторія» про виділення майнового паю.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В січні 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до СТОВ «Вікторія» про встановлення найменування споруди, наданої у власність за рішенням суду та вказувала, що рішенням Віньковецького районного суду від 01 жовтня 2014 року визнано за ОСОБА_5 право власності на 0,13% асфальту та на 0,5 % приміщення телятника. ОСОБА_4 зазначає, що в акті від 04 липня 2001 року передачі майна, виділеного співвласникам, такого поняття як «асфальт» не існує, а від приміщення телятника, частину якого виділено ОСОБА_5 залишились будівельні матеріали. Згідно «Уточнюючої структури майнового паю» в позиції 2- споруди; позиції 3 - дороги та площадки, в акті передачі майна позиція 10 - телятник двохярдний; позиція 23 - дорога до ферми ВРХ. Тому ОСОБА_4 просила встановити правильність назви майнового паю відповідно до наявних документів та внести роз'яснення щодо визначених рішенням суду записів в частині «телятника», замінивши його будівельними матеріалами та в частині «асфальту», замінивши його дорогою до ферми ВРХ.

Ухвалою Віньковецького районного суду від 23 січня 2019 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення, ухваленого Віньковецьким районним судом 01 жовтня 2004 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на не відповідність фактичним обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам. Так, апелянта вказує, що на подану нею заяву, яка є позовною заявою, провадження відкрито не було і по суті її не розглянуто, а посилання суду на те, що справа №2-435/04 знищена не відповідає дійсності. Тому апелянтка просить скасувати оскаржувану ухвалу та розглянути її позов.

ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник СТОВ «Вікторія» до суду не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до норм ЦПК.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, думку учасника процесу, дослідивши матеріали справи, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції обґрунтовував свій висновок тим, що ОСОБА_4 звернулася із заявою про роз'яснення судового рішення від 01 жовтня 2004 року, проте підстави для роз'яснення судового рішення відсутні.

Однак, з таким висновком суду судова колегія не погоджується, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм процесуального права.

Так, постановою Хмельницького апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року, встановлено, що 03 вересня 2004 року ОСОБА_4, як представник ОСОБА_5, подала в його інтересах позовну заяву до Віньковецького районного суду про виділення майнового паю, в якій просила виділити ОСОБА_5 його частку майнового паю в натурі з майнового фонду спілки «Вікторія» с. Нетечинці Віньковецького району, уточнивши позовні вимоги. Відповідно до протоколу судового засідання від 01 жовтня 2004 року представник позивача ОСОБА_4 уточнила позовні вимоги в судовому засіданні та просила суд виділити з майна співвласників ТОВ «Вікторія» ОСОБА_5 наступне майно: приміщення телятника № 2 - 3,5 % на суму 220 грн., асфальт - 0,13% на суму 574 грн., артскважину - 0,77% на суму 40 грн., чан ємністю 25 м-3 на 160, 38 грн., стіл письмовий на 43,6 грн. та визнати за ним право на те майно, яке не підлягає розподілу в натурі.

Рішенням Віньковецького районного суду від 01 жовтня 2004 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 3,5 % приміщення телятника № 2 на суму 220 грн., асфальт - 0,13% на суму 574 грн., артскважину - 0,77% на суму 40 грн., а також виділено чан ємністю 25 м-3 на 160, 38 грн., стіл письмовий на 43,6 грн. із спільного майна співвласників ТОВ «Вікторія»

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер. Спадщину після його смерті по Ѕ частині кожний прийняли ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Згідно довідки, виданої Віньковецьким районним судом справа №2-435/04 за позовом ОСОБА_4 поданим в інтересах ОСОБА_5 про виділення майнового паю знищена у зв'язку із спливом строку зберігання (а.с.10).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 звернулася до суду саме із позовною заявою і зі змісту прохальної частини позову вбачається, що остання просила суд встановити правильність назви майнового паю відповідно до наявних документів та внести роз'яснення щодо записів в рішенні суду по справі №2-435/04 (а.с.3-4).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право кожного на розгляд його справи судом передбачено також п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

В силу ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції самоусунувся від виконання вимог процесуального законодавства при розгляді зазначеної справи.

Так, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 подано саме позовну заяву і судом, в порушення вимог цивільного процесуального законодавства (ст. ст. 175-177, 185 ЦПК України) та з огляду на позовні вимоги позивача не було з'ясовано та уточнено, чи це є новий позов саме позивача ОСОБА_4 до СТОВ «Вікторія», чи це заява про роз'яснення судового рішення, яка подана особисто ОСОБА_4, чи в інтересах спадкоємців померлого ОСОБА_5

Як вбачається із змісту ухвали Віньковецького районного суду від 23.01.2019 року, суд першої інстанції, не з'ясувавши зазначені обставини, прийшов до висновку, що подана позовна заява ОСОБА_4 є заявою про роз'яснення судового рішення, однак в порушення норм цивільно-процесуального законодавства (ст. 271 ЦПК України) не врахував, що саме за заявою учасника справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили. А, як вбачається із матеріалів справи, особисто ОСОБА_4 не є учасником справи №2-435.

Крім того, оскільки суд вважав подану позовну заяву ОСОБА_4 саме заявою про роз'яснення судового рішення по справі за позовом ОСОБА_4, який поданий в інтересах ОСОБА_5 до СТОВ «Вікторія» про виділення майнового паю, тому для її розгляду у відповідності до Розділу Х ЦПК України мав би ініціювати відновлення втраченого судового провадження з огляду на те, що зазначена справа знищена (а.с.10).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що судом не розглянуто доводи позовної заяви ОСОБА_4, провадження у справі не відкрито, колегія суддів вважає їх такими, що відповідають матеріалам справи, однак суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості розглянути позов ОСОБА_4, якщо він не був предметом розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Віньковецького районного суду від 23 січня 2019 року скасувати та справу направити для продовження розгляду до Віньковецького районного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 01 березня 2019 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк