Справа № 584/357/18
Провадження № 2/584/32/19
РІШЕННЯ

Іменем України

27.02.2019 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді Данік Я.І.

за участі: секретаря Худайкулової О.М.

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Путивль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Банк звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтовував тим, що 15 грудня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав їй кредит в сумі 50 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але всупереч укладеному договору відповідач порушувала строки погашення кредиту та процентів, в зв'язку з чим станом на 28 лютого 2018 року має заборгованість в розмірі 15264 грн. 59 коп., в т.ч.: 438 грн. 62 коп. заборгованості за кредитом, 9531 грн. 19 коп. - по процентах за користування кредитом, 4329 грн. 80 коп. - за пенею та комісією, 250 грн. штраф (фіксована частина), 714 грн. 98 коп. штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказане просив стягнути з відповідача цей борг та понесені судові витрати.

Крім того, у позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач надала відзив на позовну заяву в якій просила застосувати спеціальний строк позовної давності щодо стягнення штрафу та відмовити у стягненні штрафу в повному обсязі, відмовити у задоволенні вимог АТ КБ «Приватбанк» в частині щодо стягнення пені та визначити розмір процентів на рівні 30% за весь період прострочки, а також не нараховувати відсотки та неустойку після 16 грудня 2011 року у зв'язку із закінченням строку дії картки (а.с.96-97).

У відповіді на відзив представник позивача підтримав свої позовні вимоги, та зазначив, що позивачем 11 червня 2014 року була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, затверджена Наказом Банку від 6 березня 2010 року, і відповідно до п.1.1.7.31 вказаних Умов та правил строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Строк дії картки виданої відповідачу грудень 2011 року, а позивач звернувся до суду 23 березня 2018 року до спливу строку позовної давності (а.с.130-107).

В судовому засіданні представник відповідача просила застосувати строк позовної давності, оскільки строк дії картки відповідача закінчився у грудні 2011 року, а позивач звернувся до суду 28 березня 2018 року, тобто після спливу строку позовної давності. Просила відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності.

Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 15 грудня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку».

Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (а.с.6,10-15).

Відповідно до статей 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач прострочила виконання свого зобов'язання, оскільки порушив строки повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, внаслідок чого станом на 28 лютого 2018 року має заборгованість в розмірі 15264 грн. 59 коп., в т.ч.: 438 грн. 62 коп. заборгованості за кредитом, 9531 грн. 19 коп. - по процентах за користування кредитом, 4329 грн. 80 коп. - за пенею та комісією, 250 грн. штраф (фіксована частина), 714 грн. 98 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується письмовими розрахунками (а.с.7-9,30-31).

Строк дії кредитної картки ОСОБА_1 №888572 від 15 грудня 2008 року, вказано грудень 2011 року (а.с.29).

З наданого суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за Кредитним договором відповідачем здійснено 23 травня 2014 року шляхом автоматичного погашення простроченої заборгованості з карти у розмірі 10 грн. 20 коп.

Представником позивача надано в якості доказу анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписану відповідачем 11 червня 2014 року (а.с.131), а також Умови та правила надання банківських послуг, затверджені наказом банку №СП-2010-256 від 6 березня 2010 року (а.с.107-130).

Згідно з п.1.1.7.31. вказаних Умов та Правил строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був становить 50 років.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Путивльського районного суду Сумської області з даною позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка підписана 16 березня 2018 року, а 28 березня 2018 року позов зареєстровано в канцелярії суду, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.

Разом з тим Верховний Суд України у своїх правових висновках у справах № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року та № 6-757цс15 від 01 липня 2015 року та № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року зазначив, що позивачем повинні бути надані належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Представником позивача надано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг підписану відповідачем 11 червня 2014 року, однак не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач, підписуючи вказану анкету-заяву погоджувався з Умовами та правилами, затвердженими наказом банку №СП-2010-256 від 6 березня 2010 року, оскільки в наданій копії Умов та Правил надання банківських послуг відсутній підпис відповідача щодо ознайомлення саме з цими Умовами та правилами, а також зі збільшенням строку позовної давності.

Як пояснила відповідач у судовому засіданні, у червні 2014 року вона звернулась до банку з приводу накопичень на рахунку на картці «Скарбничка», при цьому вона була впевнена, що жодної заборгованості перед банком у неї немає, оскільки сама сплачувала через термінал, а також передавала сусідці, що працювала у магазині, в якому є термінал, кошти для внесення на її рахунок. Після її звернення вона дізналась про наявність заборгованості і всі кошти, що були нараховані за карткою «Скарбничка», банком були перераховані на погашення цієї заборгованості. З того часу банком жодних претензій до неї не пред'являлось аж до моменту звернення до суду. Також вона пояснила, що підписувала якусь заяву, проте іншої кредитної картки, замість тієї, що була дійсною до кінця грудня 2011 року, їй не видавали, і ніяких банківських послуг вона те потребувала.

Згідно з ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч.4,5 ст.267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судового рішення.

За змістом ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Таким чином, хоча у червні 2014 року з рахунку відповідача за карткою «Скарбничка» і були перераховані кошти на погашення заборгованості, до суду позивач звернувся у березні 2018 року.

Крім того, з наданої позивачем копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11 червня 2014 року, яка містить підпис відповідача, не можна встановити, за наданням яких банківських послуг вона звернулась, і чи потребувала вона їх взагалі. Натомість, заява від 15 грудня 2008 року у п. 9 «Банківські послуги» містить відмітки у позиціях «кредитка «Універсальна» та «55 днів пільгового періоду».

З огляду на встановлені факти суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.256,257,267,261 ЦК України, ст.ст.142, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання через Путивльський районний суд Сумської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_3