Провадження №2/932/147/19
У Х В А Л А

11 вересня 2019 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2019 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, в якій просить суд Зобов`язати Державне підприємство «Сетам» зупинити продаж арештованого майна: «Іпотека. Нежитлове приміщення №1 поз. 1-5 загальною площею 54,8 кв.м., ганок літ. в1 на першому поверсі житлового будинку літ. В-1 за адресою: АДРЕСА_1 ».

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні №54839440, що відкрито Центральним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі виконавчого листа №203/7722/14-ц від 20.02.2017, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за рішенням від 19 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заборонити старшому державному виконавцю Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Астаркіній Євгенії Павлівні та будь яким іншим посадовим особам Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складати, видавати та надсилати акт про реалізацію предмета іпотеки або акт про проведені електроні торгів за виконавчим провадженням №54839440.

Заборонити будь яким державним та недержавним нотаріусам видавати свідоцтво про придбання нерухомого майна: Іпотека. Нежитлове приміщення №1 поз. 1-5 загальною площею 54,8 кв.м., ганок літ. в1 на першому поверсі житлового будинку літ. В-1 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4810046.

Окрім ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 заборонити будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо реєстрації права власності, відчуження та/або обтяження у будь-який спосіб, зміну майнових прав об`єкту нерухомого майна, внесення відповідних змін до державних реєстрів відносно нерухомого майна: Іпотека. Нежитлове приміщення №1 поз. 1-5 загальною площею 54,8 кв.м., ганок літ. в1 на першому поверсі житлового будинку літ. В-1 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4810046.

Заборонити будь-яким особам укладати договори оренди або інші договору з передання в оренду або користування нерухомим майном: Іпотека. Нежитлове приміщення №1 поз. 1-5 загальною площею 54,8 кв.м., ганок літ. в1 на першому поверсі житлового будинку літ. В-1 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4810046.

В обґрунтування зазначив, що він на підставі рішення суду став власником ѕ частини неджитлового приміщення АДРЕСА_2 , що АДРЕСА_1 . 07 вересня 2019 року з Інтернет сайту «Сетам» йому стало відомо, що 04.09.2019 р. Державним підприємством «Сетам» (організатор) були проведення електроні торги з продажу: «Іпотека. Нежитлове приміщення №1 поз. 1-5 загальною площею 54,8 кв.м., ганок літ. в1 на першому поверсі житлового будинку літ. В-1 за адресою: АДРЕСА_1 » у рамках виконавчого провадження №54839440 відкритого на підставі виконавчого листа у справі 203/7722/14-ц. За наслідками проведених торгів 04.09.2019 р. його частину приміщення було відчужено на користь третьої особи на електронних торгах арештованого майна «СЕТАМ» як власність ОСОБА_2 (єдиного боржника у виконавчому провадженні). Відтак, переможець торгів може безперешкодно вчинити дії, які утруднять чи унеможливлять реально виконати рішення суду. У тому числі, придбане переможцем майно може бути відчужене у будь який час, що призведе у подальшому до порушення прав заявника та інших осіб, ускладнення справи та необхідність залучення нових осіб до справи, з обов`язковим збільшенням позовних вимог.

Суд, вивчивши матеріали заяви, зважаючи на обставини справи прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» п.4 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Пунктом 6 постанови цього Пленуму Верховного Суду України особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

В заяві про забезпечення позову заявник не зазначив доказів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду. Крім того, заявником до заяви не долучено документів з яких вбачалося б, за ким зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, на момент звернення із заявою до суду.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів позову та матеріалів заяви про забезпечення позову заявник не надає належних доказів на підтвердження того, що невжиття даних заходів може зробити неможливим виконання рішення суду, а також не надає докази співмірності позовних вимог заявленим заходам забезпечення позову, крім того відсутні документи з яких би вбачалося за ким зареєстровано право власності на нерухоме майно на момент звернення із заявою до суду.

Отже, в відповідності з зазначеними нормами процесуального права суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1-18,149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення . Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску