Справа № 440/2669/18 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 22-ц/811/2100/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м.Львів

Справа № 440/2669/18

Провадження № 22ц/811/2100/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційні скарги ОСОБА_1 таКогута Ростислава ОСОБА_2

на рішення Буського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Буську 19 квітня 2019 року, (суддя Шендрікова Г.О.)

у справі

за позовом ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про відшкодування моральної та майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням,-

встановив:

11 грудня 2018 року ОСОБА_3 звернувся з цим позовом. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 26 серпня 2013 року відповідачі завдали йому ( ОСОБА_3 ) тілесні ушкодження. Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року кримінальну справу закрито у зв`язку із звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності. Цивільний позов ОСОБА_3 залишено без розгляду. Просить стягнути з відповідачів завдану майнову та моральну шкоду, яка заподіяна відповідачами.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі по 30 000 грн. з кожного.

В частині стягнення майнової шкоди відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_4

ОСОБА_1 вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду в частині вимог щодо нього та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.Вказує, що суд першої інстанції не мотивував своє рішення щодо розміру моральної шкоди та того чи відповідає визначений розмір шкоди засадам розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та наслідків, які настали для позивача. Така є надмірною по відношенню до його ( ОСОБА_1 ) вини.

ОСОБА_4 , не погоджуючись з рішенням суду, просить його скасувати в частині задоволення вимог щодо нього та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Заперечує нанесення ним позивачу тілесних ушкоджень. Вказує, що позивачем не надано доказів, що його ( ОСОБА_4 ) діями спричинено душевні страждання.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішенням суду першої інстанції мотивовано наступним.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року відповідачів звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України у зв`язку з закінченням строку давності. Кримінальне провадження закрито. Цивільний позов потерпілого залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_1 26 серпня 2013 року в групі осіб з ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, нанесли ОСОБА_3 удари по тілу, під час яких ОСОБА_1 заподіяв ОСОБА_3 тілесні ушкодження. Хуліганські дії ОСОБА_1 та ОСОБА_4 тривали на протязі однієї. Також ОСОБА_1 26 серпня 2013 року, під час вчинення хуліганських дій, завдав декілька ударів ногою ОСОБА_3 , внаслідок чого заподіяв, згідно з висновком судово-медичної експертизи, перелом лівої руки, що відноситься до середнього ступеня тяжкості, і кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України.

Ухвалою суду встановлено дії, які мали місце та те, що саме відповідачами були вчиненні спльно протиправні дії відносно позивача.

Згідно ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

ОСОБА_4 , ОСОБА_1 несуть відповідальність перед ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення майнової шкоди, суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів щодо суми завданої шкоди. Заявлена сума майнової шкоди позивачем не підтверджена належними доказами.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові в частині стягнення майнової шкоди з відповідачів за недоведеністю суми завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що позивачу завдано моральна шкода протиправними діями відповідачів.

Неправомірним діями відповідачів завдана шкода здоров`ю відповідача, яка полягала у спричинені тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тривалістю протиправних дій з боку відповідачів. Через отриману травму позивач був позбавлений можливості самостійно обслуговувати себе, керувати автомобілем, порушений звичайний ритм життя позивача, він трималий час терпів фізичний біль.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідачів моральної шкоди на користь позивача по 30 000 грн. з кожного, оскільки шкода завдана їх спільними діями.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Буського районного суду Львівської області від 19 квітня 2019 року залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 7 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді