16 травня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Гусинського М.О.,
при секретарі Мірошниченко В.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Слов`янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки з розрахунком при звільненні, -
27.03.2019 р. до Слов`янського міськрайонного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки з розрахунком при звільненні, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 09.06.2017 року її було звільнено з ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» за згодою сторін, що підтверджується записами у її трудовій книжці. У 2017 році роботодавець перестав виплачувати їй заробітну плату. На момент звільнення у відповідача перед нею малася невиплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 17 849,23 грн. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2018 року по цивільній справі № 243/7343/18, з ТОВ «Скат-Центр» на її користь була стягнута заборгованість по зарплаті у сумі 17 849,23 грн., яка остаточно була виплачена позивачу 18.12.2018 року.
Оскільки роботодавець допустив затримку з остаточним розрахунком при звільненні, чим порушив її трудові права, вона, у відповідності до ст.117 КЗпП України, має право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки з розрахунком при звільненні у сумі 116 257,44 грн., виходячи з середньогодинного заробітку в розмірі 36,06 грн.
Просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.06.2017 р. по 18.12.2018 р. у сумі 116 257,44 грн.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР», належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, до судового засідання не з`явився, не повідомив суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не звертався.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 працювала у ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» з 16.05.2013 року по 11.06.2017 року (а.с.7).
Відповідно до листа Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці від 06.06.2018р., у ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» виявлено порушення вимог трудового законодавства, про що складено акт, внесено припис про усунення порушень та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП, накладені на товариство штрафи - сплачені (а.с.13зв.).
Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2018р. з ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 17 849,23 грн. Рішення набуло законної сили 30.10.2018 року (а.с.10-12).
Із відповіді Управління Державної виконавчої служби ГТУ юстиції у м. Києві від 20.12.2018р. на звернення ОСОБА_1 слідує, що згідно з платіжним дорученням № 2535 від 18.12.2018р. кошти у розмірі 17 849,23 грн. були перераховані на користь стягувача (а.с.14зв.).
Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Зі змісту ч. 7 ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 115 КЗпП України слідує, що відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
На підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
День звільнення позивача, відповідно до положень п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, є останнім днем його роботи.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Відповідно до п. 2 р. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995р. № 100, для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня з/п обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня з/п обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Враховуючи вищенаведене, оскільки звільнення позивача відбулося 11.06.2017р., в основу розрахунку середнього заробітку мають бути покладені відомості про заробітну плату ОСОБА_1 за березень та квітень 2017р. Оскільки розмір заробітної плати позивача згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу за травень 2017р. складає 0,00 грн., суд приходить до переконання, що позивач у цьому місяці не працював, тому кількість робочих днів при розрахунку розміру середньої з/п у травні 2017р. складатиме 0 днів.
Згідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ № 100 від 8.02.1995р. (з подальшими змінами та доповненнями) розділ ІV пункт 8, передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Враховуючи вищевикладене, розрахунок середнього заробітку належить проводити виходячи з середньоденного заробітку позивача, який складатиме 9 695,34 грн. (4 926,00 грн. (нарахована заробітна плата за березень 2017 року) + 4 769,34 грн. (нарахована заробітна плата за квітень 2017 року) / 41 (кількість робочих днів (у березні 2017 року 22 дні, у квітні 2017 року 19 днів) = 236,47 грн.
Враховуючи, що розрахунок з позивачем повинен був бути проведений 11 червня 2017 року (позивач звільнений 11.06.2017 року, а не 09.06.2017 року, як вона зазначає у позовній заяві), прострочення мало місце з 11 червня 2017 року до 18 грудня 2018 року (дату перерахування заборгованості по заробітній платі на рахунок позивача), кількість робочих днів за вищевказаний період складає 384 днів (з 11 червня 2017 року - 15 днів, липень 2017 року - 21 день, серпень 2017 року - 22 дня, вересень 2017 року - 21 день, жовтень 2017 року - 21 день, листопад 2017 року - 22 дні, грудень 2017 року - 20 день, січень 2018 року - 21 день, лютий 2018 року - 20 днів, березень 2018 року - 21 день, квітень 2018 року - 20 днів, травень 2018 року - 20 днів, червень 2018 року - 20 днів, липень 2018 року - 22 дня, серпень 2018 року - 22 дня, вересень 2018 року 20 днів, жовтень 2018 року 22 дня, листопад 2018 року 22 дня, 01 грудня 18 грудня 2018 року 12 днів.
У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Проаналізувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню у розмірі 90 804,48 грн., за період з 11 червня 2017 року (дня звільнення відповідно до записів трудової книги) по 18 грудня 2018 року включно (дня фактичного розрахунку), з якої підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі, яка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача.
При цьому, суд виходить з вимог ст. ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем судовий збір справляється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З огляду на розмір задоволених майнових вимог позивача, з відповідача на користь держави має бути стягнуто судовий збір у розмірі 1 відсотку від ціни позову (90 804,48 грн.), що складає 908,04 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 04 коп. за вимоги майнового характеру.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-78, 128, 131, 133, 141, 259, 264-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 4, 83, 116-117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про судовий збір», суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАТ-ЦЕНТР» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки з розрахунком при звільненні - задовольнити частково.
Інші позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Слов`янського міськрайонного суду М.О. Гусинський