Справа № 581/690/18
Провадження № 2/581/9/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2019 року сел. ОСОБА_1

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. ОСОБА_1 цивільну справу загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення суду, стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в:

Сутність заявлених вимог до суду

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 травня 2016 року з відповідача ОСОБА_3 ухвалено щомісячно стягувати аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частки від усіх доходів відповідача до досягнення дочкою трирічного віку, а також аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) батька дитини, починаючи стягнення з 01 березня 2016 року, до досягнення дочкою повноліття. Позивачка зазначає, що аліментів, які сплачує відповідач вже зовсім недостатньо для належного та повноцінного забезпечення їх спільної дочки належним утриманням, також законодавчо збільшено мінімальний розмір аліментів (він дорівнює на даний час 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) і визначено мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину. Крім цього, оскільки аліменти на утримання дитини, які сплачує відповідач, є єдиним її доходом, а спільна дочка сторін має статус інваліда з дитинства й потребує постійного догляду, що перешкоджає її працевлаштуванню. Натомість, відповідач є працездатною особою, не має інших утриманців, працює вчителем у школі в с. Байрак Липоводолинського району Сумської області, а тому він узмозі сплачувати аліменти у збільшеному розмірі.

Також позов мотивувався тим, що у звязку з інвалідністю їх спільна дочка періодично оглядається лікарем невропатологом, який у вересні 2018 року прописав для її лікування медичні препарати, які були придбані нею у м. Суми в розмірі 1018 грн. 90 коп. і використані у медичних цілях. У період часу з 24 липня по 04 серпня 2017 року їх спільна дочка перебувала на лікуванні в ТОВ «Реабілітаційний центр «Еліта» (м. Львів) та вартість оплаченої лікувальної путивкі становила 10850 грн. Позивач зазначав, що вищевказані витрати згідно з нормами ст. 185 СК України повязуються з особливими обставинами щодо лікування дитини, і є додатковими, половину з яких відповідач повинен відшкодувати їй. Просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення суду, збільшивши розмір аліментів з 1/3 до 4/9 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також просила стягнути з відповідача на її користь 5934 грн. 45 коп. додаткових витрат, повязаних з лікуванням спільної дитини сторін.

Позиція позивача, відповідача по даній справі

У судовому засіданні позивачка підтримала заявлений до суду позов у повному обсязі з вищевказаних підстав та додатково суду пояснила про те, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шести років, яка є продовжена строком на один рік, від управління праці та соціального захисту Липоводолинської РДА вона отримує щомісячну державну допомогу за дочку-інваліда в розмірі 1795 грн., у листопаді 2018 року від відповідача вона отримала 950 грн. аліментів, у грудні 2018 року 1500 грн., і на даний час виникає потреба у збільшенні розміру раніше стягуваних аліментів із 33% до 44 %. Ліки вартістю 1018 грн. 90 коп. (окрім, препарату від тиску «Діокор») вона придбавала у м. Суми й використала їх для лікування дитини, 10850 грн. витрат на лікувальну путівку до реабілітаційного центру «Еліт» у м. Львові нею понесено на виконання індивідуальної програми-плану лікування дитини-інваліда, який розроблений лікарем, у якого їх спільна дочка періодично оглядається та лікується, кошти на оплату лікування перерахувало ТОВ «Беєве» на банківський рахунок вищевказаного центру (на прохання позивача та її матері, без написання будь-яких заяв і без складання відповідних документів, вищевказані грошові кошти, як орендна плата за земельні ділянки за майбутні періоди, були перераховані зазначеним товариством реабілітаційному центру в м. Львові).

Відповідач, визнавши позов у частині наявності підстав для стягнення аліментів у збільшеному мінімальному розмірі у виді 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та в частині витрат на придбання медичних препаратів (в іншій частині проти позову заперечував), пояснив суду про те, що що він не вбачає доцільності на збільшення розміру аліментів до 44 % (стан здоровя дитини в певній мірі покращується, потреби у значному обсязі на утримання їх спільної дочки у позивачки не зросли), підтвердив, що на даний час він проживає однією сімєю разом із матірю та бабусею, інвалідності не має, стан його здоровя та здоровя позивачки він оцінює як задовільний, підтвердив, що в порівнянні з 2016 роком рівень його доходів у певній мірі зріс (сукупно приблизно на 300-400 гривень після з урахуванням всіх обовязкових відрахувань). З приводу іншої частини додаткових витрат уточнив, що подані пзичкою документи не містять відомостей про те, хто оплатив вищевказані витрати на реабілітаційне лікування їх спільної дочки (позивачка чи інші особи) та як сплачені вищевказані витрати реабілітаційному центру в м. Львові, а також за рахунок якої орендної плати та за які земельні паї, належні позивачу.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2018 року в даній справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 13 листопада 2018 року о 15 год. 00 хв. У судове засідання 13 листопада 2018 року сторони не зявивлися, позивачка подала заяву про відкладення судового засідання. 27 листопада 2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 грудня 2018 року. 18 грудня 2018 року у звязку з перебуванням головуючого у стані тимчасової непрацездатності розгляд справи по суті відкладено до 10 січня 2019 року.

Установлені судом обставини даної справи:

а) установлені обставини по вимозі про збільшення розміру аліментів:

Із 14 лютого 2015 року сторони перебувають у шлюбі. Від відповідача позивачка у шлюбі народила дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

На виконання рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 травня 2016 року ОСОБА_2 13 червня 2016 року видано виконавчий лист №581/167/16-ц, яким стягнено з ОСОБА_3С на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 01 березня 2016 року, й до досягнення дочкою ОСОБА_4 трирічного віку (а.с.16).

Сторони визнали ті обставини, що відповідач по справі на виконання рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 травня 2016 року щомісячно на користь позивача в даній справі сплачує в якості аліментів на утримання їх спільної дочки ОСОБА_4 1/3 частку від усіх видів доходів першого, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка по справі на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, інвалідності не має, до серпня 2018 року отримувала щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн., із липня по грудень 2018 року отримувала державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю в розмірі від 1795 грн. до 1860 грн., зареєстрована та проживає окремо від відповідача в с.Кімличка Липоводолинського району Сумської області (а.с.6-7, 52-55).

Відповідач по справі на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має хронічне захворювання шлунку, проживає разом із матірю та бабусею, працює за основним місцем роботи на посаді вчителя Байрацького НВК і щомісячно, у період часу з травня по жовтень 2018 року, йому нараховувалася заробітна плата (в окремих місяцях менша від мінімальної заробітної плати, в інших - більша від мінімальної заробітної плати), проживає окремо від позивача в сел. ОСОБА_1 (а.с.19,32-36).

Малолітня дочка сторін по справі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною з інвалідністю, проживає разом із позивачем по справі (а.с.9-10).

б) установлені обставини по вимозі про стягнення додаткових витрат на лікування дитини:

Позивачка по справі на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, інвалідності не має, до серпня 2018 року отримувала щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн., із липня по грудень 2018 року отримувала державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю в розмірі від 1795 грн. до 1860 грн., зареєстрована та проживає окремо від відповідача в с.Кімличка Липоводолинського району Сумської області (а.с.6-7, 52-55).

Відповідач по справі на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має хронічне захворювання шлунку, проживає разом із матірю та бабусею, працює за основним місцем роботи на посаді вчителя Байрацького НВК і щомісячно, у період часу з травня по жовтень 2018 року, йому нараховувалася заробітна плата (в окремих місяцях менша від мінімальної заробітної плати, в інших - більша від мінімальної заробітної плати), проживає окремо від позивача в сел. ОСОБА_1 (а.с.19,32-36).

Малолітня дочка сторін по справі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною із інвалідністю, проживає разом із позивачем по справі (а.с.9-10).

Відповідно до фотокопії виписки з історії хвороби з Міжнародної клініки відновного лікування складеної на імя ОСОБА_5, остання проходила 1-й курс нейрофізіологічної реабілітації у вказаному закладі м. Трускавець із 24 липня 2017 року по 04 серпня 2017 року, діагноз: G80.1 ДЦП: спастична диплегія, у стадії альтернованого повзання, у фазі вставання біля опори. Рухові порушення ІІ рівня за класифікацією GMFCS (а.с. 11-12).

Із фотокопії консультативного заключення дитячого невролога ОСОБА_6 від 19 вересня 2018 року для лікування вищевказаної хвороби у спільної дитини сторін зазначений лікар рекомендував застосування нижченаведених медичних препаратів, а саме: церебролізін, вітамін В 12, агвантар, які 20 вересня 2018 року були придбані у м. Суми в аптеці № 19 на загальну суму 996 грн. 60 коп. (агвантар вартістю 270 грн. 90 коп., церебролізін вартістю 680 грн., ціанокобалам (аналог групи вітамінів В12) вартістю 16 грн. 50 коп., шприци вартістю 29 грн. 20 коп.) (а.с.12,13).

Оплату лікувальної путівки пацієнта ОСОБА_5 у період часу з 24 липня по 04 серпня 2017 року в ТОВ «Реабілітаційному центрі «Еліта» здійснило ТОВ «Беєве», необхідне лікування дитині надано у цьому закладі в повному обсязі, вартість понесених витрат на лікування становила 10850 грн. 00 коп. (а.с.15,45,46).

Сторони в даній справі визнали, що для їх спільної дочки ОСОБА_4, як дитині-інваліду, періодично розробляється та оновлюється індивідуальна програма лікування, включаючи реабілітаційні заходи, указана програма містить положення щодо періодичного лікування в спеціалізованих реабілітаційних закладах для дітей інвалідів.

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

а) норми права щодо першої позовної вимоги:

Положеннями частини 3 статті 181 СК України (зі змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилання захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за № 2037-VIII) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, спосіб стягнення аліментів визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного з основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. До цього, суд ураховує, що батьки зобовязані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення.

17 травня 2017 року внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

б) норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні другої позовної вимоги:

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Висновки суду по суті заявлених вимог:

а) висновки суду по позовній вимозі про збільшення розміру аліментів:

За змістом норм ст.181, 192 СК України значне чи інше істотне покращення майнового стану платника аліментів є підставою для збільшення розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення суду. Позивачка не надала суду достовірних, належних та достатніх доказів у підтвердження обставин істотного покращення майнового стану відповідача, які б дозволяли сплачувати йому аліменти в розмірі, який би дорівнював 4/9 частини від усіх видів доходів ОСОБА_3 (тобто аліментів, розмір яких дорівнював би 44 % від усіх видів доходів відповідача). На думку суду, зростання доходів відповідача у порівнянні з 2016 роком, як він підтвердив і визнав у судовому засіданні під час надання пояснень, є за своїм змістом незначним і повязувався зі зміною законодавства в частині щорічного і поступового підвищення розміру мінімальної заробітної плати. Також, на думку суду, з огляду на дослідженні обставини справи, пояснення сторін, позивачка не навела суду обставин із посиланням на засоби доказування щодо наявності на її боці істотних обставин чи інших законних підстав для збільшення раніше стягуваних аліментів із відповідача з 1/3 частки до 4/9 частки від усіх доходів батька дитини, включаючи значне погіршення стан здоровя їх спільної дочки, щомісячне зростання витрат на утримання дитини тощо.

До цього суду, вважає, що розмір стягуваних на даний час із відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх спільної дочки на підставі судового рішення є достатнім для забезпечення належного розвитку та утримання дитини, відповідає рівню отримуваних доходів відповідачем і в залежності від поступового або незначного збільшення самого розміру заробітної плати, інших доходів відповідача буде призводити до відповідного підвищення розміру стягуваних аліментів, що цілком узгоджується з інтересами дитини та одержувача аліментів. До цього, суд звертає увагу на те, що батьки в рівній частині несуть обопільний обовязок отримувати їх спільну дитину до досягнення нею повноліття, а утримання дитини лише за рахунок одного з її батьків порушує розумний баланс у сімейних відносинах таких осіб і покладає додатковий майновий тягар на одного з них, що з огляду на ч.6 ст.7, ст.180 СК України є неприпустимим.

Разом із цим, суд уважає, що мінімально гарантований розмір стягуваних за рішенням суду аліментів на даний час підлягає приведенню у відповідність до нинідіючих норм абзацу другого частини другої статті 182 СК України у спосіб уточнення в тексті даного рішення суду того положення, що розмір стягуваних за рішенням суду від 05 травня 2016 року не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою сторін повноліття, про що ОСОБА_2 заявлене вимогу у даному позові, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Довід позивача про те, що законом збільшено мінімальний гарантований розмір аліментів не є самостійною і виключною підставою для збільшення розміру раніше стягуваних на підставі рішення суду коштів на утримання дитини.

Довід позивача про те, що їх спільна дитина є дитиною з інвалідністю і постійно потребує стороннього догляду, та через це позивачка не має можливості працевлаштуватися на роботу для отримання додаткового доходу також не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки фактично при стягненні аліментів у травні 2016 року зі встановленим їх розміром в 1/3 частки від всіх доходів відповідача ці обставини вже були враховані судом з урахуванням майнового стану сторін по справі та інших обставин справи, що не заперечували сторони у даній справі.

б) висновки суду з приводу вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання спільної дитини сторін:

За змістом норм статті 185 СК України та з огляду на установлені обставини справи суд уважає, що витрати батьків, повязані із лікуванням (включаючи, реабілітацію) спільної дочки сторін від тяжкої хвороби у виді ДЦП, відноситься до додаткових витрат на дитину, що викликані вищевказаною особливими обставинами. Зі змістом вищевказаного закону для обставин даної справи такі витрати спочатку несе один із батьків й в подальшому порушується ним питання про їх відшкодування з іншої сторони (батька чи матері дитини) у твердій грошовій сумі при наявності документальних підтверджень понесення таких витрат.

На думку суду, з відповідача підлягає стягненню в заявлених позивачем межах саме сума витрат, повязаний із придбання ліків за рекомендацією дитячого лікаря невропатолога по лікуванню вищевказаної хвороби дитини в розмірі 498 грн. 30 коп., а не в заявленому позивачем розмірі в 509 грн. 45 коп., включаючи вартість медичного препарату Діокор, вартістю 31 грн. 45 коп., який є антигіпертензивним засобом і не рекомендувався лікарем для лікування спільної дочки сторін (розмір документально підтверджених витрат у сумі 996 грн. 60 коп. слід поділити на половину, як про це заявлено в позові ОСОБА_2, і розмір витрат для стягнення з відповідача дорівнює 498 грн. 30 коп.)

Визнання позову відповідачем у цій частині не порушує вимог закону та прав сторін у справі, третіх осіб, а вищевказані витрати позивач з огляду на його майновий та сімейний стан, стан здоровя і через відсутність інших дітей, на думку суду, здатен сплачувати у визначеному судом розмірі.

Із приводу стягнення з відповідача витрат на реабілітаційне лікування дочки сторін у центрі «Еліта» суд зазначає про те, що дослідженими доказами підтверджено обставина оплати вищевказаних витрат не самою матірю (позивачем по справі), як це передбачає вищевказаний закон, а іншою юридичною особою. При цьому, ОСОБА_2 не надано суду доказів уповноваження нею ТОВ «Беєве» сплачувати вищевказані витрати на лікування спільної дитини сторін, або вчинення інших розрахункових операцій від імені та в інтересах дитини позивача чи самого позивача. При цьому, судом розяснювався зміст ст. 13,81 ЦПК України щодо обовязку сторони позивача довести всі мотиви поданого до суду позову і наслідки не вчинення таких дій, проте ні позивачка, ні відповідач не порушували питання про надання додаткового часу для подання нових доказів у підтвердження вищевказаних обставин по сплаті вищевказаним товариством зазначених витрат.

За таких обставин, суд уважає, що обставини фактичного понесення саме позивачем витрат на лікування спільної дочки сторін по справі в ТОВ «Реабілітаційний центр «Еліта», а також належне уповноваження позивачем ТОВ «Беєве» на проплату чи перерахування вищевказаних коштів за рахунок коштів належних позивачу є недоведеними належними та допустимими доказами, а тому суд не вбачає законних підстав для стягнення їх частини з відповідача.

Також слід розяснити, що позивач не позбавлений процесуальної можливості повторно звернутися до суду з позовом, додатково обґрунтувавши його новими доказами в підтвердження вищевказаних обставин.

На думку суду, стягнення частини додаткових витрат із відповідача на користь позивача є втручанням держави у сімейне та приватне життя ОСОБА_3, проте воно ґрунтується на чітких, передбачуваних і зрозумілих для нього нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав дитини й відповідає нагальній потребі дитини на забезпечення її належного лікування. Також на думку суду, у даній справі при встановленні справедливого балансу між майновим становищем батьків (у тому числі, його майнового стану платника додаткових витрат-відповідача по справі) та інтересам дитини на належне її лікування для її повноцінного подальшого розвитку, суд надає перевагу інтересам останньої, оскільки відповідач є працевлаштованим, отримує заробітну плату, тобто він є здатним сплачувати зазначені вище додаткові витрати на лікування своєї дочки (така правова позиція суду узгоджується та випливає зі змісту ч. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Розподіл судових витрат по справі

За змістом п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при зверенні до суду з вимогами про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, а тому сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом розмір судового збору в сумі 705 грн. на підставі п.1 ч.1 ст. 7 вищевказаного закону підлягає поверненню їй як сплачений нею у більшому розмірі, ніж визначено законом.

Позивач визнав частково заявлений до нього позов по першій майновій вимозі та по другій майновій вимозі до початку розгляду даної справи по суті, а тому з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, ч.3,4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» із нього на користь держави підлягає стягненню 50 % від розміру несплаченого при зверненні до суду позивачем із двома майновими вимогами судовий збір в сукупному розмірі 704 грн. 80 коп. (по 352 грн. 40 коп. за 50 % кожної з заявленої позивачем майнової вимоги).

Керуючись ст.ст.2,4,12,13,81,89,141,263-265,282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 Олександрівни до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягуваних аліментів, що стягуються на підставі рішення суду, додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині збільшення розміру стягуваних аліментів у звязку з його необґрунтованістю.

Уточнити, що розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 травня 2016 року (справа № 581/167/16-ц) щомісячно із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини всіх його доходів до досягнення дитиною повноліття, не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення з відповідача уточненого мінімального гарантованого розміру аліментів розпочати із дня звернення позивачки до суду з даною вимогою, а саме: з 11 жовтня 2018 року.

Виконавчий лист по справі № 581/167/16-ц від 13 червня 2016 року після набрання цим рішенням законної сили в частині стягнення уточненого розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 відкликати, видавши за заявою позивача (стягувача аліментів) виконавчий лист уточненого змісту.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 498 грн. 30 коп. додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовити в задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 іншої частини додаткових витрат на дитину у звязку з її необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_2 сплачений нею при зверненні до суду судовий збір у розмірі 705 грн. за квитанцією від 10 жовтня 2018 року на рахунок № 8238, код одержувача 37654233, МФО одержувача 899998, назва банку одержувача: Казначейство України, призначення платежу: судовий збір за позовом ОСОБА_2 Липоводолинський райсуд Сумської області.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється із дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2: зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3: зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_2).

Повне рішення суду складено 15 січня 2019 року.

Суддя Д. В. Бутенко