КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/7032/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/224/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Яровенко Н.О., -

встановила:

У травні 2018 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» звернулось до суду з названим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами належним чином не виконуються зобов'язання по сплаті послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, внаслідок чого, станом на березень 2018 року, утворилась заборгованість в розмірі 11 062 грн. 62 коп., яка підлягає стягненню в судовому порядку. Крім того підлягає стягненню пеня та 3 % річних.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 11 062 грн 62 коп., пеню в розмірі 8 375 грн 94 коп. та 3% річних в розмірі 913 грн 80 коп., а всього - 20 352 грн 36 коп.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки № 103/45-468 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Будинок обслуговує КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

Згідно довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_2 (НОМЕР_1) заборгованість за період з 01 червня 2015 року по 20 березня 2018 року мешканців квартири АДРЕСА_1 складає 11 062 грн 62 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» зазначило, що відповідно до розпорядження Дніпровської РДА у м. Києві від 13 лютого 2015 року № 61, підприємство забезпечує належне утримання та експлуатаційне обслуговування житлового і нежитлового фонду та елементів зовнішнього обслуговування.

Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території надаються мешканцям квартири № 79, згідно з типовим переліком, який затверджено постановою КМУ від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Відповідачі не сплачують квартирної плати. Актів-претензій щодо ненадання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи будь-яких зауважень щодо їх якості чи кількості від відповідачів не надходило.

Просило стягнути заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 11 062 грн 62 коп., пеню в розмірі 8 375 грн 94 коп., 3 % річних в розмірі 9 132 грн 80 коп.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьоїстатті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно вважав, що позивачем надаються житлово-комунальні послуги вчасно та належної якості. Проте відповідачі належним чином не виконують зобов'язання по своєчасній оплаті за отримані послуги, в зв'язку із чим з них підлягає стягненню заборгованість за послуги з урахуванням трьох відсотків річних.

Утім, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем включена у суму боргу заборгованість, яка існувала станом на червень 2015 року.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

04 червня 2018 року відповідачі подали заяву до суду про застосування строку позовної давності (а.с. 45, 46, 47, 48).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що зазначена у розрахунку сума боргу в розмірі 2 515 грн 75 коп., яка існувала станом на червень 2015 року підлягає виключенню, оскільки перевищує строк позовної давності.

Колегія суддів вважає, що з відповідачів підлягає стягненню, в межах трирічного строку позовної давності, заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 червня 2015 року по березень 2018 року в розмірі 8 546 грн 87 коп. (11 062 грн 62 коп. - 2 515 грн 75 коп.), та 3 % річних в розмірі 719 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів пені за порушення строків виконання зобов'язання, підприємство не обґрунтувало та не умотивувало свій позов в цій частині, та не зазначило, яка норма закону або умова договору передбачає обов'язок відповідачів сплатити підприємству пеню за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань.

Тому позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами не було укладено договору про надання житлово-комунальних послуг, відтак у відповідачів відсутній обов'язок по їх оплаті, колегія суддів оцінює критично, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про відсутність нормативного обґрунтування розміру позовних вимог, колегія суддів не приймає, оскільки відповідачі не спростували належними доказами правильність представлених підприємством розрахунків, та не надали суду доказів, що послуги підприємством надавались неналежної якості або не в повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 03 вересня 2018 року постановлено з неповним з'ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

В порядку розподілу судових витрат підлягає стягненню на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судовий збір за подання позовної заяви по 440 грн 50 коп з кожного.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 8 546 грн 87 коп. та 3% річних в розмірі 719 грн 00 коп., а всього - 9 265 грн 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» судовий збір в розмірі по 440 грн 507 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 27 лютого 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко