ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3498/19 Справа № 196/1502/18 Суддя у 1-й інстанції - Зубій А. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа Царичанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, про визнання права на право на майно в порядку спадкування за законом

за апеляційною скаргою Прокуратури Дніпропетровської області

на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

09.10.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа Царичанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, в якому просила визнати за нею, як спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право на право на земельну частку (пай) площею 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), із земель колишнього КСП "Зоря" у селі Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого 30.01.1997 року головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27.12.1996 року №828-р, зареєстрованого 30.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0938. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який згідно довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 02.10.2018 року №2468 проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним з 1998 року проживала без реєстрації ОСОБА_1 , вони вели сумісне господарство та поховала вона його за власні кошти. Заповіту від імені ОСОБА_2 по Могилівській сільській раді не зареєстровано. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове право на земельну частку (пай) площею 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), із земель колишнього КСП "Зоря" у селі Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого 30.01.1997 року головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27.12.1996 року №828-р, зареєстрованого 30.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0938. Позивач посилалась на те, що вона фактично спадщину прийняла, звернулась до державного нотаріуса Царичанського району Дніпропетровської області із заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 , проте отримала в цьому відмову внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. ОСОБА_1 стверджує, що вона є єдиним спадкоємцем за законом 4 черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 Інші спадкоємці свої права на спадкове майно не заявляли.У зв`язку з відмовою нотаріуса в оформленні їй права на спадщину вона звернулась до суду з позовом (а.с.2-4).

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 як спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право на право на земельну частку (пай) площею 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), із земель колишнього КСП "Зоря" у селі Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого 30.01.1997 року головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27.12.1996 року №828-р, зареєстрованого 30.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0938 (а.с.33-34).

В апеляційній скарзі прокуратура Дніпропетровської області посилаючись на порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі та стягнути судовий збір (а.с.42-50).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який згідно довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 02.10.2018 року №2468 проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним з 1998 року проживала без реєстрації ОСОБА_1 , вони вели сумісне господарство і позивачка поховала його за власні кошти. Заповіту від імені ОСОБА_2 по Могилівській сільській раді не зареєстровано. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове право на земельну частку (пай) площею 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), із земель колишнього КСП "Зоря" у селі Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого 30.01.1997 року головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27.12.1996 року №828-р, зареєстрованого 30.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0938. ОСОБА_1 понад шість років проживала без реєстрації разом із спадкодавцем однією сім`єю, вона доглядала та поховала його за власні кошти. Також між ними було укладено договір довічного утримання від 17.01.2001 року, зареєстрований в реєстрі за № 33, за яким позивачка стала власницею належного померлому будинку. Фактично спадщину після померлого позивачка прийняла. 04.10.2018 року вона звернулась до державного нотаріуса Царичанського району Дніпропетровської області із заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 , проте отримала в цьому відмову внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове право.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що позивачка є спадкоємицею четвертої черги після померлого ОСОБА_2 , інших спадкоємців немає, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 . нотаріусом їй було відмовлено внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове право, а отже вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Однак, із вказаними висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони зроблені передчасно та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ухвалюючи рішення, суд 1-ї інстанції вважав доведеним факт спільного проживання ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 понад шість років однією сім`єю, підтвердженням цього стала довідка, яка видана виконкомом Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області № 2468 від 02.10.2018 року (а.с.7).

Однак колегія суддів з цим погодитись не може.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до абз.4 п.21 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

З копії паспорта ОСОБА_1 вбачається, що вона з 03 лютого 1982 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 (а.с.4 на звороті) доказів, які спростовували б протилежне в матеріалах справи відсутні.

Зокрема главою 6, Розділу IV визначений порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Враховуючи викладене, підстави спадкування на підставі ст. 1264 ЦК України відсутні, а тому висновки суду 1-ї інстанції є передчасними.

Крім того, судом 1 ї інстанції встановлено, що ОСОБА_1 04.10.2018 року зверталась до державного нотаріуса Царичанського району Дніпропетровської області із заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , проте їй було відмовлено внаслідок відсутності у неї оригіналу правостановлюючого документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Заява про прийняття або відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Однак в порушення викладеного, матеріали цивільної справи не містять доказів звернення з відповідною заявою ОСОБА_1 й постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний пай.

З матеріалів справи вбачається, що 25.10.2005 року ОСОБА_1 зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 у вигляді грошового вкладу, а також свідоцтво про право на спадщину на цей вклад за заповідальним розпорядженням від 25.10.2005 р. (а.с.20 на звороті, а.с.28).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка під час розгляду справи не скористалася наданими їй правами, не обґрунтувала позовні вимоги, не надала суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Однак рішення суду 1-ї інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає, а тому підлягає скасуванню на підставі п.1,2,3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, з вищезазначених підстав.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у сумі 1570 грн. 50 коп. Сплачений апелянтом за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа Царичанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, про визнання права на право на майно в порядку спадкування за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь прокуратури Дніпропетровської області (МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ м. Київ, , код класифікації видатків бюджету 2800), сплачений судовий збір у сумі 1570 грн.50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: