РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.

секретаря судового засідання Свириди М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дубно в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28.04.2007 було укладено кредитний договір №0704/92, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 29000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитомз кінцевим терміном повернення 25.04.2012. В порушення умов кредитного договору відповідач свої забов»язання належним чином не виконала, станом на 28.08.2012 має заборгованість в розмірі 56297,85 доларів США: 21370,24 доларів США заборгованість за кредитом; 20138 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 12078,96 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором; штрафи: 31,29 долари США фіксована частина, 2679,36 долари США процентна складова.

В судове засіданні представник позивача, повідомлений належним чином судовою повісткою, не зявився. Про причини неявки не повідомив, тому суд розглядає справу згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України.

Відповідач позовні вимоги не визнала, подала відзив, згідно якого посилається, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують наявність договірних відносин між сторонами щодо видачі кредиту у розмірі 29000 доларів США та докази отримання зазначених коштів. В матеріалах справи міститься копія кредитного договору №0704/92 від 28.04.2007, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 29000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.04.2012. У договорі зазначено, що виконання зобовязань позичальника забезпечено договором застави автотранспорту №0704/92/ТЗ від 28.04.2007 (п.3.1.1 кредитного договору). Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у справі №2-98/2010 від 03 червня 2010 року звернуто стягнення на заставне майно. Згідно договору застави автотранспорту №0704/92/ТЗ від 28.04.2007, вартість предмету застави складає 167000 гривень, що станом на дату укладення договору в доларовому еквівалентіу повному обсязі покривала суму кредиту та заборгованість, яка виникла станом на 07.11.2008. У розпорядженні відповідача перебувають копії документів щодо врегулювання спірного питання, а всі оригінали знаходяться у позивача у кредитній справі. 07.11.2008 за №8280 позивач направив відповідачу досудове попередження, яким вимагав достроково повернути 25114,40 доларів США, які відповідач мав сплатити протягом 7 днів з моменту отримання попередження, тобто до 18.11.2008, зврахуванням триденного строку доставки поштового відправлення. Направивши досудове попередження, позивач в односторонньому порядку змінив умови договору щодо строку дії, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, з 18.11.2008, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України право позивача нараховувати передбачені договором проценти по кредиту припинилось. Тому, розрахунок наданий позивачем в частині нарахування процентів за ставкою визначеною кредитним договором, після 18.11.2008 є необґрунтованим та таким, що не відповідає приписам закону.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, адвокат ОСОБА_2 подала заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без участі відповідача та представника, а у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши докази, суд робить висновок, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 28.04.2007 було укладено кредитний договір №0704/92, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 29000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.04.2012. У договорі зазначено, що виконання зобовязань позичальника забезпечено договором застави автотранспорту №0704/92/ТЗ від 29.04.2007 (п.3.1.1 кредитного договору) (а.с.9-12).

Згідно розрахунку заборгованості станом з 03.05.2007-28.08.2012 заборгованість відповідача становить 56297,85 доларів США: 21370,24 доларів США заборгованість за кредитом; 20138 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 12078,96 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором; штрафи: 31,29 долари США фіксована частина, 2679,36 долари США процентна складова (а.с.4-5).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у справі №2-98/2010 від 03 червня 2010 року звернуто стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0704/92 від 28.04.2007 (а.с.39).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч даної норми, позивачем не доведено наявність заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 56297,85 доларів США. В якості доказів позивачем долучено лише копію кредитного договору та розрахунок заборгованості. Не вказано у позові про існування договору застави та не долучено копії самого договору, і про ухвалене рішення про звернення стягнення на заставлене майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, також відсутня інформація про реалізацію майна, на яке звернуто стягнення за рішенням суду від 03.06.2010. Оскільки рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у справі №2-98/2010 від 03 червня 2010 року вже звернуто стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0704/92 від 28.04.2007, стягнення зазначеної в позові заборгованості призведе до подвійної відповідальності боржника за одне й те ж порушення кредитного договору, що заборонено ст. 61 Конституції України.

Позовні вимоги позивача є необґрунтованими, тому в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 80, 81, 95, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 629, 634, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України, ст. 61 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», адреса: вул.Набережна Перемоги, 50, м.Дніпро, 49094, , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: вул.Грушевського, 139/7, м.Дубно Рівненська область

Повне рішення суду складено 09.01.2019.

Суддя: