Єдиний номер справи 486/960/19
Провадження 22-ц812/1738/19 Головуючий по 1 інстанції Далматова Г.А.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2019р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Гавор В.Б.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 червня 2019р.

за позовом ОСОБА_1 до Южноукраїнського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зміну запису в акті цивільного стану,

встановила:

У червні 2019р. ОСОБА_1 пред`явила позов до Южноукраїнського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зміну запису в акті цивільного стану.

Позивач зазначала, що 14 березня 2017р. звернулась до відповідача із заявою про зміну національності «русская» на «німка» в свідоцтві про народження доньки ОСОБА_2 , однак листом від 17 березня 2017р. їй в цьому було відмовлено.

Оскільки вона завжди вважала себе німкенею про що свідчить запис про батька в свідоцтві про народження, проживала тривалий час у спецпоселені за національною ознакою, то така відмова відповідача є незаконною та порушила її права на обрання та відновлення національності, передбачені Законом «Про національні меншини», позивач просила про задоволення її вимог.

Ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 червня 2019р. у відкритті провадження за вказаним позовом відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність ухвали судді, порушила питання про її скасування.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала судді - зміні з наступних підстав.

Згідно зі ст.19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст.49 ЦК актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

За правилами ст.9 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Положеннями ч.1 ст.22 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.

Згідно з пунктом 1.1 розділу І вказаних Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та в яких зазначено про можливість оскарження його у судовому порядку.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

У частині першій статті 315 ЦПК наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Відповідно до ст.11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі ст.300 ЦК особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає ст.24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також ст.11 Закону «Про національні меншини в Україні».

Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду висловленої в постанові від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертаючись із заявою до Южноукраїнського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області мала на меті внести зміни до актового запису про народження доньки - ОСОБА_2 , зазначивши національність матері «німка», у задоволенні якої позивачу було відмовлено.

Таким чином, ОСОБА_1 , зазначаючи у позові про відмову відповідача у внесенні змін до актового запису, не просила визнати неправомірними такі дії останнього, а мала намір вирішити питання про внесення змін щодо національності у вже існуючі записи, отже, спір у цій справі не має ознак публічно-правового, і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17.

З огляду на вищенаведене висновок судді про підвідомчість такого спору адміністративному суду є помилковим.

В той же час колегія суддів погоджується з головним висновком судді щодо законності відмови у відкритті провадження у справі, тому що встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності є неможливим і такі спори не підлягають розгляду у судовому порядку взагалі.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 вересня 2019 року у справі № 810/2732/18.

Враховуючи те, що суд ухвалив правильне по суті рішення, але помилково зазначив у мотивувальній частині ухвали про підвідомчість спору адміністративному суду, то цей висновок в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає виключенню.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382 ЦПК, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 червня 2019р. змінити, виключивши з її мотивувальної частини висновок про можливість звернення з позовом в порядку адміністративного судочинства до Миколаївського окружного адміністративного суду.

В іншій частині ухвалу судді залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 20 листопада 2019р.

Головуючий: Судді: