Провадження № 2/761/672/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого-судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Архипову І.Р.

за участі:

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва залі суду в місті Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки ОСОБА_3 , в якому просив суд: стягнути з ОСОБА_3 на його ( ОСОБА_2 ) користь суму позики у розмірі 300 000, 00 грн.; витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 січня 2016 року в простій письмовій формі у вигляді розписки було укладеного договір позики. За даним договором позивачем було надано відповідачці позику у розмірі 300 000, 00 грн., яку відповідачка зобов`язувалася повернути в строк до 01 січня 2017 року.

У визначений строк відповідачка грошові кошти не повернула, а згодом взагалі перестала виходити на телефонний зв`язок. В добровільному порядку ОСОБА_3 по теперішній час отримані в борг грошові кошти не повернула, про що свідчить наявність у позивача оригіналу розписки. А тому, він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі з підстав, викладених у позові; проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідачка в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку; відзив на позов не надіслала; причини неявки суду не повідомила; з заявами про розгляд справи за її відсутності чи оголошення перерви до суду не зверталась, як і не направила свого представника для прийняття участі у розгляді справи; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст.223, 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухав пояснення представника позивача, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (до ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку (ч.2, 3 ст. 545 ЦК України).

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 15 січня 2016 року відповідачкою було складено розписку наступного змісту: "Я, ОСОБА_3 , настоящей распиской удостоверяю, что 15 января 2016 года получила непосредственно от ОСОБА_2 денежную сумму в размере 300 000, 00 грн., я обязуюсь вернуть гражданину ОСОБА_2 01 января 2017 года." (а.с.5).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно правових висновків Верховного Суду України, висловлених в постановах від 18 вересня 2013р. по справі № 6-63цс13, від 11 листопада 2015р. по справі № 6-1967цс15, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

У відповідності з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Даних, які б свідчили про повернення відповідачкою позивачу, позичених у останнього грошових коштів у розмірі 300 000, 00 грн., судом не встановлено.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що стороною позивача доведено той факт, що між сторонами було укладено договір позики, а тому у відповідачки ОСОБА_3 виникли зобов`язання перед позивачем ОСОБА_2 , які передбачені ст. 1049 ЦК України.

За таких обставин, з урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума позики у розмірі 300 000, 00 грн.

Відповідно до ст.ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 000, 00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст.ст. 15, 16, 525, 526, 545, 610, 612, 625, 1046, 1048,1049, 1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_2 суму заборгованості за договором позики від 15 січня 2016 року у розмірі 300 000 ( триста тисяч ) грн. 00 коп.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 000 ( три тисячі ) грн. 00 коп., а всього 303 000 ( триста три тисячі ) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Повний текст рішення суду складено 28 листопада 2019 року.

Суддя: