Справа № 163/1792/19
Провадження № 2/163/366/19
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

АТ КБ "Приватбанк" (далі - Банк) просить постановити рішення про стягнення з ОСОБА_1 12 085,08 гривень заборгованості за кредитним договором без номера від 29.12.2007 року та судові витрати по справі в сумі 1 921 гривень.

Вимоги обґрунтовано тим, що відповідач звернулась в Банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву без номера від 29.12.2007 року, згідно якої отримала кредит в сумі 1 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

Банк, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на визначених умовах та в межах кредитного ліміту, свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі.

Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, своєчасно грошові кошти на погашення кредиту не надавала, через що з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 15.08.2019 року вона має заборгованість перед Банком в загальній сумі 12 085,08 гривень, з них: по тілу кредиту - 5 444,10 гривень, по простроченому тілу кредиту - 1 980,91 гривень, по пені за прострочене зобов`язання - 2 908,40 гривень, по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень - 700,00 гривень, по фіксованому штрафу - 500,00 гривень, по процентному штрафу - 551,67 гривень.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 15.10.2019 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримала копію ухвали з примірником позову особисто 25.10.2019 року.

У строк, визначений судом в ухвалі від 22.05.2019 року та з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву не подала.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Із підписаної 17.01.2008 року відповідачем в якості клієнта Банку заяви вбачається, що вона підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і Банком договір надання банківських послуг.

Відповідач своїм підписом підтвердила факт ознайомлення і погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були наданій їй для ознайомлення у письмовому вигляді.

У заяві просила відкрити рахунок і надати їй кредит.

Заявою передбачено, що строк дії кредитної картки визначений до 12/09, кредитний ліміт становить 1 000,00 гривень, базова процентна ставка - 36% з розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки. Заборгованість погашається щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості.

Цього ж дня 17.01.2008 року відповідачу надано кредитку картку і пін-конверт до неї.

Заява містить відмітку про відкриття карткового рахунку за виданою відповідачу кредитною карткою 29.12.2007 року.

17.01.2008 року відповідач також своїм підписом посвідчила ознайомлення з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" (далі - Умови).

Цими Умовами встановлено базову процентну ставку 3,0 % в місяць (36% річних), що нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році, та сплатою обов`язкового щомісячного платежу у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості, до 25 числа кожного місяця, наступного за звітним.

Умови кредитування передбачають комісію за зняття готівки у пунктах Приватбанку в розмірі 3 % від суми операції; комісію за несвоєчасне погашення заборгованості (при виникненні прострочки на суму більше 50,00 гривень) в розмірі 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 10 гривень в місяць.

Відповідно до нової редакції статуту Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" останнє є правонаступником за всіма правами і обов`язками Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", яке у свою чергу було правонаступником прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк".

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) пози-чальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір, укладе-ний з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором.

У позовній заяві позивач вказує про укладення із ОСОБА_1 договору надання банківських послуг від 29.12.2007 року, за яким вона отримала кредит в розмірі 1 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Проте, як встановлено вище, договір про надання банківських послуг між сторонами укладався 17.01.2008 року, а не 29.12.2007 року.

Заяви відповідача саме від 29.12.2007 року матеріали справи не містять.

У заяві відповідача від 17.01.2008 року наявна відмітка про відкриття рахунку за карткою 29.12.2007 року, однак відкриття рахунку у вказану дату не доводить існування кредитних правовідносин між сторонами за укладеним договором саме з цієї дати (29.12.2007 року). Жодних доказів про звернення ОСОБА_1 в Банк до 29.12.2007 року та наявність підстав для відкриття банківського рахунку за 20 днів до її звернення з таким проханням позивач суду не надав.

Надані позивачем розрахунки стосуються договору, який укладено саме 29.12.2007 року.

Доказів того, що вони стосуються саме укладеного між сторонами договору від 17.01.2008 року, позивач не надав.

У підписаних відповідачем заяві і довідці про умови кредитування визначена базова процентна ставка - 3 % в місяць (36% річних), що нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році.

Однак із розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка, починаючи із 01.01.2013 року, постійно змінювалася (30,00%, 34,80%, 43,20%), але доказів щодо підстав таких змін процентної ставки позивачем не надано. Також відсутні докази про повідомлення відповідача будь-яким чином про кожну зміну процентної ставки.

Розрахунки містять суму нарахованої пені (2 908,40 гривень, 700,00 гривень) та штрафів (500,00 гривень та 551,67 гривень), проте умовами укладеного між сторонами договору не передбачено таких видів відповідальності за невиконання кредитного зобов`язання.

Згідно заяви відповідача термін виданої їй кредитної картки визначений до грудня 2009 року із кредитним лімітом в сумі 1 000,00 гривень. Із розрахунку заборгованості вбачається, що останнє використання кредитних коштів мало місце 05.02.2019 року на суму 53,79 гривень, а заборгованість за тілом кредиту станом на 15.08.2019 року становить 5 444,10 гривень. Проте доказів про продовження дії кредитної картки або видачі нової картки, а також збільшення кредитного ліміту позивач суду не надав.

Крім цього, надані позивачем розрахунки заборгованості самі по собі не є належними і допустимими доказами у спірних правовідносинах. За своїм змістом вони є лише складеними в односторонньому порядку аналітичними документами банку, тому не можуть відповідати визначеним у ст.ст.77, 78, 79, 80 ЦПК України ознакам доказів у цивільному процесі.

Належними і допустимими доказами кредитних правовідносинах згідно із ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є виписка з карткового рахунку, якої матеріали справи не містять.

Наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку суд також відхиляє, оскільки він є неналежним доказом з огляду на таке.

У справі встановлено, що кредитний договір між сторонами укладений 17.01.2008 року. На цю дату позивач мав організаційно-правову форму у вигляді Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк".

Із загальних положень доданого до позову витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку встановлено, що Банк: Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", що діє на підставі Ліцензії Національного банку України №22 від 29.07.2009 року, керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг.

Із наведеного слідує, що наданий позивачем витяг Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку у часовій дії визначає умови і правила кредитування не раніше як з 29.07.2009 року, в той час як відповідач ознайомилась і погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, чинними станом на 17.01.2008 року.

Цих Умов та правил, з якими відповідач ознайомилась у письмовому вигляді, позивач суду не надав.

Додані до позову Умови та правила відповідачем не підписані, а те, що при підписанні кредитного договору діяли аналогічні за своїм змістом Умови та правила, жодним доказом у справі не підтверджено.

Крім цього, у своїй заяві від 10.09.2008 року позивач не зобов`язувався регулярно самостійно знайомитись із змінами Умов та правил надання банківських послуг на сайті Приватбанку.

Через наведене суд не має підстави вважати ці Умови та правила складовою частиною укладеного між сторонами договору.

У позовній заяві позивач як на правову підставу заявлених вимог послався на положення ч.1 ст.634 ЦК України, яка визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропоновано-го договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З даного питання в аналогічних спірних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17-ц висловила правову позицію про те, що до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Отже, долучені до позовної заяви документи в якості доказів не містять жодних даних про кредитний договір без номера від 29.12.2007 року: анкета-заява ОСОБА_1 датована 17.01.2008 року, Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанк діють не раніше як з 29.07.2009 року та не містять підпису відповідача, а розрахунок заборгованості не відповідає умовам фактично укладеного між сторонами договору і сам по собі не може бути належним доказом у спірних правовідносинах.

При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12 ЦПК керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи недоведеність належними та допустимими доказами обставин, на які Банк послався як на підставу своїх вимог, а також, виходячи з положень ст.ст.12, 81, 263 ЦПК України, за змістом яких рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і має бути ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Саме по собі неподання відповідачем відзиву на позовну заяву не доводить підставності заявлених Банком вимог, а задоволення позову виключно з цієї підстави буде суперечити закріпленим у ст.3 ЦК України, ст.2 ЦПК України засадам справедливості, розумності та верховенства права.

У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором без номера від 29.12.2007 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Найменування позивача: АТ КБ "Приватбанк"; місце знаходження: вулиця Грушевського 1Д, місто Київ; код ЄДРПОУ - 14360570.

Ім`я відповідача: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 .

Головуючий : суддя С.С.Чишій