Справа № 219/2172/19
Провадження №2-н/219/261/2019
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

01 березня 2019 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Харченко О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини зі ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

28.02.2019 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши зміст поданої заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, приходжу до наступного висновку.

Стаття 163 ЦПК України визначає форму і зміст заяви про видачу судового наказу. У заяві повинно бути зазначено, в тому числі імя (П.І.П.) представника заявника, якщо заява подається представником, його місцезнаходження або місце проживання, а до заяви додано документ, що підтверджує повноваження представника (ч.2 п.3, ч.3 п.2 вищевказаної статті ЦПК України).

Дана заява про видачу судового наказу підписана представником заявниці адвокатаПозняк І.С., до неї додана фотокопія ордеру серії АА № 129062.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Як встановлено ч. ч. 5 ст. 62 ЦПК України відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

У даному випадку до матеріалів заяви додана фотокопія ордеру, яка засвідчена ОСОБА_4, а тому повноваження адвоката ОСОБА_4 як представника, належним чином не підтверджені.

Крім того, ч.1 ст.14 Сімейного кодексу України передбачає, що сімейні права є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави (рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно п.2 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана особою, яка не має права її підписувати.

Таким чином, беручи до уваги те, що заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу підписана особою, яка не має права її підписувати адвокат ОСОБА_4, заявнику слід відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ст.166 ч.1 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених ст.165 ч.1 п.1, 2, 8, 9 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.163, 165 ч.1 п.2, 166 ч.1, 258-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини зі ОСОБА_2.

Роз'яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу, з підстав зазначених в даній ухвалі суду, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Суддя О.П. Харченко