Ухвала

11 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 646/13196/15-ц

провадження № 61-38632св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова

від 14 липня 2016 року у складі судді Журавель В. А. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2018 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Кругової С. С., Колтунової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення процентів за договором позики, трьох процентів річних, неустойки та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивовано тим, що 06 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики, відповідно до якого остання отримала від ОСОБА_1 позику в розмірі 10 320,00 доларів США із строком повернення не пізніше 06 лютого 2011 року зі сплатою по 180,00 доларів США не пізніше 06 числа кожного місяця. За прострочення ОСОБА_2 обов`язку з повернення боргу сторони встановили обов`язок відповідача сплатити штраф з розрахунку 1 000,00 грн за кожен день прострочення, починаючи з шостого дня прострочення.

На забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 06 лютого 2009 року укладений договір поруки, відповідно до умов якого відповідач поручився перед позивачем за повернення ОСОБА_2 позичених коштів.

ОСОБА_2 порушила взяті на себе зобов`язання за договором позики

від 06 лютого 2009 року та повернула позивачу борг частково у загальній сумі 4 320,00 доларів США.

Крім того, 26 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики, відповідно до якого вона позичила у позивача 3 900,00 доларів США строком до 26 березня 2012 року, при цьому сторони домовились про повернення відповідачем отриманих коштів частинами по 75,00 доларів США не пізніше 26 числа кожного місяця. За прострочення ОСОБА_2 обов`язку з повернення позивачу боргу за договором позики від 26 березня 2011 року сторони встановили обов`язок відповідача сплатити неустойку у вигляді штрафу в розмірі 3 % від простроченої суми за кожен день прострочення.

ОСОБА_2 порушила умови договору позики від 26 березня 2011 року і борг позивачу не повернула.

На забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики

від 26 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 26 березня

2011 року укладений договір поруки, відповідно до умов якого відповідач поручився перед позивачем за повернення ОСОБА_2 позичених коштів.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 умов укладених нею з ОСОБА_1 договорів позики, позивач звертався за захистом своїх прав і законних інтересів до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року з

ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість у розмірі

403 133,37 грн. Але ОСОБА_2 свого обов`язку з повернення боргу у визначеному судовим рішенням розмірі не виконала. Оскільки сума неповернутих коштів за договором позики від 06 лютого 2009 року складає 6 000,00 доларів США, сума процентів за користування цими коштами відповідно до рівня облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ) за період з 02 липня 2014 року до

07 жовтня 2015 року складає 1 584,00 доларів США. Сума неповернутих ОСОБА_2 позивачу коштів за договором позики від 26 березня 2011 року складає

3 900,00 доларів США, тому сума процентів за користування цими коштами відповідно до рівня облікової ставки НБУ за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року складає 1 029,00 доларів США.

Також, відповідно до вимог статті 625 ЦК України сума належних до стягнення з відповідачів 3 % річних від простроченої суми повернення боргу за договором позики від 06 лютого 2009 року за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року складає 227,00 доларів США, а за договором позики від 26 березня 2011 року

148,00 доларів США.

Крім того, в кожному з укладених сторонами договорів позики передбачено також забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань з повернення боргу у вигляді неустойки, яка за договором позики від 06 лютого 2009 року за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року за 462 дні прострочення складає

462 000,00 грн, за договором позики від 26 березня 2011 року за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року за 462 дні прострочення складає 55 224,00 доларів США.

Таким чином, загальний розмір боргу відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перед позивачем за договорами позики від 06 лютого 2009 року та від 26 березня 2011 року складається з процентів за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ, трьох процентів річних від простроченої суми боргу та неустойки і дорівнює:

1 584,00 доларів США - проценти за користування позикою за договором позики

від 06 лютого 2009 року, 1 029,00 доларів США - проценти за користування позикою за договором позики від 26 березня 2011 року, 227,00 доларів США - три проценти річних від простроченої суми боргу за договором позики від 06 лютого 2009 року, 148,00 доларів США - три процента річних від простроченої суми боргу за договором позики від 26 березня 2011 року, 55 224,00 доларів США - неустойка за договором позики від 26 березня 2011 року, 462 000,00 грн - неустойка за договором позики

від 06 лютого 2009 року. Сума заборгованості в розмірі 58 212,00 доларів, що в еквіваленті становить 1 237 822,82 грн, а загальна сума заборгованості складає

1 699 822,82 грн.

На забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язання за договором позики

від 06 лютого 2009 року, між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого останні передали позивачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Тому позивач бажає задовольнити свої вимоги за договором позики від 06 лютого 2009 року в сумі 268 387,37 грн, згідно з рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова

від 23 вересня 2014 року, та заявлені вимоги про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу за договором позики від 06 лютого 2009 року за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року в сумі, еквівалентній 1 811,00 доларів США та неустойки в розмірі 462 000,00 грн за рахунок предмета іпотеки із застосуванням статті 38 Закону України «Про іпотеку» щодо процедури звернення стягнення. 23 вересня 2015 року Чегричкам направлено письмову вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення, що є предметом іпотеки, відповіді на яку позивач не отримав. Крім того, відповідачі підлягають примусовому виселенню зі спірної квартири.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на свою користь проценти за користування коштами, три проценти річних від простроченої поверненням суми боргу та неустойку за договором позики від 06 лютого 2009 року та договором позики від 26 березня 2011 року за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року в сумі, еквівалентній 55 224,00 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, а також неустойку за договором позики від 06 лютого 2009 року в розмірі 462 000,00 грн, в рахунок задоволення вимог позивача в сумі 268 387,37 грн, згідно з рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року, та процентів за користування коштами, трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року в сумі, еквівалентній 1 811,00 доларам США та неустойки в розмірі 462 000,00 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , із застосуванням визначеної статтею 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права на продаж предмету іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, надати позивачу особисто та через представника право пред`являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, одержувати і подавати необхідні довідки, будь-які витяги з усіх державних реєстрів прав власності, інших речових прав на нерухоме майно та обтяжень об`єктів нерухомого майна, звіти про оцінку майна та будь-які інші документи в Державній реєстраційній службі України, Державній міграційній службі України та інших державних органах, установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності, в державних нотаріальних конторах, у приватних нотаріусів та в архівних установах та вчиняти всі інші необхідні дії, пов`язані з продажем предмету іпотеки; з метою збереження предмету іпотеки до моменту його реалізації, передати цей предмет іпотеки в управління позивача на період до його реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до об`єктів нерухомого майна, зміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, укладання договорів оренди предмету іпотеки з правом отримання орендної плати; виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з іпотечного майна.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 остаточно просив в рахунок задоволення вимог за договором позики від 06 лютого 2009 року на загальну суму 268 387,37 грн, а також вимог, пред`явлених у цьому позові щодо стягнення процентів за користування коштами в сумі, еквівалентній 1 584,00 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня

2015 року, трьох процентів річних в сумі, еквівалентній 227,00 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року, неустойки у розмірі 462 000,00 грн за період з 02 липня 2014 року по

07 жовтня 2015 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , із застосуванням визначеної статтею 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права на продаж предмета іпотеки від власного імені будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче, ніж за визначеною сторонами в пункті 4 іпотечного договору ціною на рівні 37 032,00 грн Інші позовні вимоги позивачем не уточнювалися.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 проценти за користування коштами, три проценти річних, неустойку за договором від 06 лютого 2009 року та за договором позики від 26 березня 2011 року за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня

2015 року в розмірі 148 042,84 грн. У рахунок задоволення вимог за договором позики від 06 лютого 2009 року на загальну суму 268 387,37 грн, яка складається з: неповернутої частини боргу в сумі 6 000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 81 156,77 грн, процентів за користування коштами у сумі 3 177,00 доларів США, що в еквіваленті становить 42 972,51 грн, трьох процентів річних в сумі 609,00 доларів США, що в еквіваленті - 8 237,41 грн, неустойки у розмірі 132 367,00 грн та судового збору у розмірі 3 654,00 грн, згідно з заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року, а також задоволених вимог про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних, неустойки за договором позики від 06 лютого 2009 року та за договором позики від 26 березня 2011 року за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року в розмірі

148 042,84 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , із застосуванням визначеної статтею 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права на продаж предмета іпотеки від власного імені будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче, ніж за визначеною сторонами в пункті 4 іпотечного договору ціною. Надано право ОСОБА_1 пред`являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, одержувати і подавати необхідні довідки про належність майна, кількість продажів, визначення вартості майна, витяги з усіх Державних реєстрів прав власності, інших речових прав на нерухоме майно та обтяжень об`єктів нерухомого майна, звіти про оцінку майна та будь-які інші документи в Державній реєстраційній службі України, в державних органах, установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності, в державних нотаріальних конторах, у приватних нотаріусів та в архівних установах, які є необхідними для звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 . У задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо передачі в його управління квартири

АДРЕСА_1 до моменту її реалізації з наданням права обладнання квартири новими охоронними пристроями, вільного доступу до об`єктів нерухомого майна, зміни замків, укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, укладання договорів оренди предмету іпотеки з правом отримання орендної плати відмовлено. Виселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири

АДРЕСА_1 . У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що позичальник свого обов`язку з повернення боргу у визначеному судовим рішенням розмірі не виконала, тому позивач має право на солідарне стягнення з боржника та поручителя процентів за користування отриманими в позики грошовими коштами за період з 02 липня 2014 року

по 07 жовтня 2015 року, трьох процентів річних та неустойки, при цьому зменшено розмір неустойки, оскільки її розмір значно перевищує розмір збитків. Оскільки позика позичальником не повернута, то позивач має право задовольнити свої вимоги за договорами позики шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з предмета іпотеки.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задоволено частково. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня

2016 року в частині визначення заборгованості, яка підлягає сплаті за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки - змінено, резолютивну частину викладено в наступній редакції: звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартири

АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 у рахунок погашення заборгованості за договором позики

від 06 лютого 2009 року в сумі 354 350,25 грн, що складається з: 81 156,77 грн - неповернутої суми боргу, процентів за користування коштами - 42 972,51 грн, 3 % річних - 8 237,41 грн, неустойки - 132 367,00 грн, що були стягнуті заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року за період

з 06 лютого 2009 року по 01 липня 2014 року, а також заборгованості за процентами в розмірі 39 314,88 грн, 3 % річних - 5 493,40 грн, неустойки - 44 808,28 грн за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року, із застосуванням визначеної статтею 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права на продаж предмету іпотеки від власного імені будь-якій третій особі покупцю на його власний розсуд за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче ціни, що визначена сторонами в пункті 4 іпотечного договору. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова

від 14 липня 2016 року в частині виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 скасовано, у задоволення цих позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що договір іпотеки від 06 лютого

2009 року укладений на забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у ОСОБА_2 за договором позики від 06 лютого 2009 року з обумовленим у договорі позики розміром боргу 10 320,00 доларів США, та не забезпечує зобов`язань за договором позики від 26 березня 2012 року, тому визначена сума заборгованості, яка буде погашена за рахунок предмету іпотеки підлягає зміні. Крім того, спірна квартира не була придбана за рахунок кредитних коштів, тому відсутні передбачені законом підстави для виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири, яка є предметом іпотеки, без надання їм іншого жилого приміщення.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова

від 14 липня 2016 року та постанову Апеляційного суду Харківської області

від 16 травня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій проігнорували доводи відповідача про те, що в спірній квартирі проживає малолітня особа, а тому необхідно було залучити до справи як третю особу - орган опіки та піклування. Крім того, іпотечний договір укладено без згоди органу опіки та піклування, оскільки в цій квартирі на той момент проживали малолітні діти, що свідчить про недійсність цього правочину. Також суди не взяли до уваги той факт, що за позикою борг був виплачений відповідачами (копії розписок на 33 аркушах містяться в матеріалах справи), адже ОСОБА_1 у своїй позовній заяві визнав, що відповідач частково повернула грошові кошти за рахунок кредиту, що свідчить про те, що ОСОБА_6 отримувала кошти від ОСОБА_2 та передавала їх позивачу в рахунок погашення боргу.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення процентів за договором позики, трьох процентів річних, неустойки та звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2016 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2018 року призначити до судового розгляду

на 27 листопада 2019 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

В. В. Яремко