Справа № 185/3450/19
Провадження № 2/185/4473/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу, у якій просила суд стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики в розмірі 134 584,32 грн., з яких 3 993,60 грн. заборгованість по позиці, 130 590, 72 грн. заборгованість за відсотками та стягнути судові витрати по справі.

У обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 15 березня 2018 року вона уклала з відповідачем ОСОБА_2 договір позики грошей, згідно якого вона передала відповідачу грошові кошти в розмірі 3 993, 60 грн. з умовою їх повернення 12 квітня 2018 року. Договір було укладено у письмовій формі. Однак, відповідач грошові кошти у передбачений договором строк не повернув. Згідно п. 4.2 укладеного договору позики грошей, за користування коштами понад строки, які вказані в договорі (п. 4.1.) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 10% за кожен день користування позикою (3650 відсотків річних або 3660 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. На момент звернення до суду з даним позовом сума неповернутого боргу складає 3 993,60 грн., проценти за користування грошима за період з 13.04.2018 року по 05.03.2019 року складають 130 590, 72 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в сумі 2 000 грн., пояснив, що договір укладав з фірмою «Аванс», з ОСОБА_4 договору не укладав, не знає хто це. Отримав гроші в сумі 2000 грн., кошти не повернув. Приходив у фірму і повідомляв, що у нього немає можливості вчасно повернути позику і з ним переуклали договір. Договір позики від 15.03.2018 та розписку 15.03.2018 писав він особисто, однак не читав договір. Вважає суму відсотків надто великою. Жодного платежу по поверненню позики не здійснив.

Суд, вислухав сторони, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір позики від 15 березня 2018 року, відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується їх повернути позикодавцю на умовах, встановлених цим договором, а саме, загальна сума позики складає 3993 грн. 60 коп., які згідно з п. 4.1 договору зобов`язався повернути 12 квітня 2018 року (а.с. 4).

Згідно із п. 4.2. договору за користування коштами понад строки, які вказані в договорі (п. 4.1.) позичальник сплачує проценти у розмірі 10% за кожен день користування позикою (3650 відсотків річних або 3660 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.

Відповідно до розписки, складеної та підписаною ОСОБА_2 15 березня 2018 року, ним отримано від ОСОБА_6 гроші в розмірі 3993 грн. 60 коп., які він зобов`язався повернути повністю у строки згідно з договором позики грошей, укладеного 15 березня 2018 року між ним та ОСОБА_6 (а.с. 5).

Відповідач належним чином не виконав умови договору.

Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 27 червня 2018 року уклали шлюб, який був зареєстрований Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 208. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини ОСОБА_4 . (а.с. 10)

Приймаючи рішення по суті заявленого позову, суд керується положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, згідно з якою, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 3993 грн. 60 коп. згідно розписки від 15 березня 2018 року.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Сторони домовились щодо розміру процентів за договором позики, про що свідчить умови договору позики.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи з вищевикладеного, вбачається, що законом не передбачене обов`язкове нотаріальне посвідчення договору позики, а дійсність договору позики встановлюється його письмовою формою, якої сторони дотримались при укладенні договору позики.

Окремі умови договору позики або договір в цілому не визнавались відповідачем недійсним та відповідач не заявляв на підставі ч. 3 ст. 215 ЦК України такої вимоги.

У зв`язку з неповерненням грошей у строки, передбачені п. 4.1 договору, з відповідача підлягають стягненню проценти за користування позикою в розмірі, передбаченому п. 4.2 договору, а саме 10% за кожен день користування позикою від суми простроченої заборгованості та нараховуються до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем, тобто розмір відсотків встановлений договором, що не суперечить закону.

Так, згідно з розрахунком, позичальник станом на 05 березня 2019 року борг не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість на суму 134 584 грн. 32 коп., з яких заборгованість за позикою складає 3993 грн. 60 коп., заборгованість за відсотками складає 130 590 грн. 72 коп. (10 % - 399,36 грн. в день, за період з 13.04.2018 року по 05.03.2019 року = 327 днів. 327 х 399,36 = 130 590, 72)

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, відповідачем не надано суду належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів обґрунтування того, що він не отримував позики в розмірі 3993,60 грн., а отримував 2000 грн., позивача ніколи не бачив та укладав договір з фірмою «Аванс».

Натомість, факт укладення договору позики грошей від 15.03.2018 року та отримання відповідачем коштів у розмірі 3999,60 грн. підтверджуються оригіналами договору та розписки, які були дослідженні в судовому засіданні.

Крім того, відповідач підтвердив, що вказаний договір та розписку він підписував, однак не читав, оскільки поспішав.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягненню з ОСОБА_2 суми заборгованості за договором позики у розмірі 134 584 грн. 32 коп., яка складається з заборгованості за позикою - 3993 грн. 60 коп., заборгованості за відсотками 130 590 грн. 72 коп.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 РНПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) борг за договором позики від 15.03.2018 року, який складається з заборгованості по позиці 3 993 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто три) гривні 60 копійок, заборгованості за відсотками 130 590 (сто тридцять тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 72 копійки, а всього 134 584 (сто тридцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят чотири ) гривні 32 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 РНПП НОМЕР_2 , зареєстрована : АДРЕСА_2 ) судові витрати в сумі 1345 (одна тисяча триста сорок п`ять) гривень 84 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя С. Г. Юдіна