Справа № 460/4140/17 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 22-ц/811/2812/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області, яким просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на земельну ділянку розміром 0,8320 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Озерське Яворівського району Львівської області.

Свої вимоги мотивував тим, що він добросовісно, відкрито та безперервно володіє, користується та розпоряджається земельною ділянкою розміром 0,8320 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Озерське, Яворівського району, Львівської області починаючи з 1996 року та неодноразово звертався до голови Ясниської сільської ради з клопотанням про передачу у власність зазначеної земельної ділянки відповідно до ст.ст. 116, 118, 119, 121, 122 Земельного кодексу України, однак відповіді на його звернення не отримав.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що районний суд не звернув увагу на те, що набуття прав на земельну ділянку за давністю користування є самостійним способом виникнення права власності чи користування земельною ділянкою та не випливає з положень ст. 116 ЗК України. Вказує, що у даному випадку є наявні, передбачені ст. 344 ЦК України, підстави для визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку за набувальною давністю. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, тому розгляд справи проводиться за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на земельну ділянку розміром 0,8320 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Озерське Яворівського району Львівської області, за набувальною давністю.

Загальні положення про отримання майна у власність за набувальною давністю викладені у ст. 344 ЦК України.

Проте набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється ст. 119 ЗК України.

Відповідно до ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналіз ст. 119 ЗК України дає підстави для висновку, що не передбачено жодних переваг для осіб, зазначених у частині першій цієї статті, оскільки навіть дотримання всіх умов набувальної давності не призводить до виникнення права власності на землю та фактично відсилає до загального порядку надання земельних ділянок у власність або користування (статті 118, 123 ЗК України). Ця норма надає лише право звернутися до органу державної влади або місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність чи користування і не передбачає обов»язкової передачі земельної ділянки у власність чи користування таким особам при дотриманні передбаченої законом процедури звернення та подання необхідних документів.

За таких обставин, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 28.02.2019

Головуючий

Судді