Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 711/7609/16-ц

провадження № 61-20239св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач: Корпорація «Житлобудінвест-Ч»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2016 року в складі судді Дунаєва С. О. та на ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 січня 2017 року в складі суддів: Пономаренка В. В., Міщенка С. В., Сіренка Ю. В.,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Корпорації «Житлобудінвест-Ч» про стягнення пені за невиконання умов договору.

В обгрунтування позовних вимог зазначала, що 19 червня 2009 року вона уклала з Корпорацією «Житлобудінвест-Ч» три договори на дольову участь в будівництві квартир у житловому будинку АДРЕСА_1. Всі договори мають однакові умови, але стосуються трьох різних квартир. Умовами договорів передбачено, що відповідач зобов'язаний завершити будівництво будинку та ввести його в експлуатацію в 2010 році. Проте до теперішнього часу відповідач не завершив будівництво будинку, що є порушенням умов договору.

Пунктом 6.6 договорів сторони визначили, що за несвоєчасну передачу квартир або документів для оформлення права власності на квартири Корпорація сплачує на користь дольовика пеню в розмірі 0,05 % від вартості квартири за кожен день прострочки.

У зв'язку з тим, що відповідач не виконав умови договору щодо передачі їй квартир, не завершив будівництво будинку та не ввів його в експлуатацію, просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну передачу квартир в розмірі по 30195 грн за договорами №100 і 101 від 19 червня 2009 року та 50508 грн за договором №102 від 19 червня 2009 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано безпідставністю позовних вимог.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2017 року рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, і судом першої інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28 листопада 2016 року та на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано з Придніпровського районного суду м. Черкаси зазначену справу.

06 липня 2017 року зазначена справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2017 року вказана справа призначена до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суди вирішуючи спір правильно встановили, що введення будинку, в якому розташовані спірні квартири в експлуатацію станом на час звернення до суду з позовом не відбулось, проте допустили неправильне тлумачення договорів, при цьому не вказали у рішенні якою кінцевою має бути дата введення будинку в експлуатацію.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

Відзиви/заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4 не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 19 червня 2009 року ОСОБА_4 уклала з Корпорацією «Житлобудінвест-Ч» договори № 100, 101, 102 на дольову участь у будівництві квартир в житловому будинку по АДРЕСА_1 (далі - договори). Вартість квартир за договором №100 складає 165000 грн, за договором №101 - 165000 грн, за договором №102 - 348800 грн.

Станом на 02 вересня 2016 року зобов'язання з оплати вартості квартир за договорами №№100,101 позивач виконала повністю, а за договором №102 - частково, сплативши кошти в сумі 276000 грн.

Умовами договорів передбачено, що Корпорація «Житлобудінвест-Ч» (далі - Корпорація) зобов'язується здійснити будівництво квартири і ввести будинок в експлуатацію у 2010 році.

Пунктом 6.6 укладених договорів передбачено, що за несвоєчасну передачу квартири чи документів для оформлення права власності на квартиру корпорація сплачує на користь дольовика пеню в розмірі 0,05% від вартості квартири за кожен день затримки.

До теперішнього часу будівництво будинку не завершено і будинок не введений в експлуатацію, що визнається сторонами.

Пунктами 1.1 договорів на дольову участь в будівництві квартири в будинку по АДРЕСА_1 визначено, що дольовик замовляє Корпорації будівництво квартири в житловому будинку, будівельна адреса якого: АДРЕСА_1 (далі - об'єкт).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою та другою статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Між сторонами виник спір з приводу порядку виконання умов договорів та відповідальності за порушення таких умов, що регулюється нормами ЦК України та умовами договорів, укладених сторонами.

Статтею 6 ЦК передбачається, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно зі статтею 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пунктів 4.1 договорів Корпорація зобов'язалась здійснити будівництво квартир в житловому будинку, будівельна адреса якого указана в п. 1.1. Договору, і ввести його в експлуатацію у 2010 році.

Згідно пункту 4.5. договорів передачу квартир дольовику для оформлення права власності по акту прийому-передачі здійснює Корпорація у 30-денний строк з дня затвердження акту введення об'єкта в експлуатацію державною комісією.

Пунктом 6.6. договорів передбачено, що за несвоєчасну передачу квартир або документів для оформлення права власності на квартири Корпорація сплачує на користь дольовика пеню в розмірі 0,05 % від вартості квартири за кожен день затримки.

Виходячи зі змісту договорів обов'язок Корпорації зі сплати пені за несвоєчасну передачу квартир або документів для оформлення права власності на них виникає у випадку не здійснення вказаних дій Корпорацією протягом 30-денного строку з дня затвердження акту введення об'єкта, тобто житлового будинку, в експлуатацію державною комісією.

На час пред'явлення позову та розгляду справи судом об'єкт будівництва в експлуатацію не введений, а тому перебіг 30-денного строку для передачі квартир позивачу не розпочався.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність передбачених пунктами 6.6. договорів підстав для відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанції при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини, а ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом, переоцінка цих доказів відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень касаційного суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. П. Курило