Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 січня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

Головуючої судді Стефанишин М.М.

при секретарі Химинець О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 18.08.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого банк надав ОСОБА_2, а остання отримала кредит у розмірі 4 000, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із запропонованими Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідачем не виконано. ОСОБА_2 порушувала терміни погашення кредиту і відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач не виконала належним чином своїх зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 07.10.2018 року перед позивачем по кредитному договору становить 13 284, 47 грн., в яку входять заборгованість по відсотках за користування кредитом, пеня, штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова), яку АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути на його користь із відповідача ОСОБА_2.

У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 не зявилася, однак у поданій позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, що підтверджується письмовими повідомленнями № 100 від 03.12.2018 року та № 400 від 13.12.2018 року, які містяться в матеріалах справи.

Клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A.v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1ст.6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з'явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 18.08.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого банк надав ОСОБА_2, а остання отримала кредит у розмірі 4 000, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із запропонованими Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що стверджується заявою ОСОБА_2, копія якої приєднана до матеріалів справи.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_2 ознайомлена і згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами Банку.

Відповідач ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із запропонованими Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Як вбачається з кредитного договору ОСОБА_2 отримала кошти від АТ КБ «Приватбанк» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, як це передбачено ст. 207 ЦК України і це узгоджується з вимогами ч.1 ст.638 ЦК України.

ОСОБА_2 підписуючи заяву про надання кредиту, погодилася з умовами договору, які передбачали, зокрема: нарахування відсотків на місяць із розрахунку 365/366 днів у році за користування кредитом; право банку змінювати кредитний ліміт без повідомлення клієнта; нарахування штрафу в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості; сплату пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

Пунктом 1.1.1.54 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності.

Позивач в позові зазначає, що Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі.

Умовами кредитного договору визначено порядок погашення заборгованості шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості та строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, що слідує за звітним.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.1.1.12.5 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, строк повернення кредиту - не пізніше останнього дня строку дії договору. Строк погашення відсотків по кредиту та комісії щомісячно за попередній місяць.

Однак, у порушення умов кредитного договору ОСОБА_2, належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та відсотків. Внаслідок цього, станом на 07.10.2018 року в неї виникла заборгованість перед позивачем по кредитному договору в розмірі 13 284, 47 грн., в яку входять - заборгованість по відсотках за користування кредитом, пеня, штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова), що стверджується розрахунком заборгованості долученим до матеріалів справи.

Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов'язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати кредит та відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.6 умов і правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку, позичальник зобовязався повернути кредит та оплатити винагороду банку.

Пунктом 2.1.1.7.6 вищезгаданих Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст. ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до умов договору №б/н від 18.08.2010 року, Умов і правил надання банківських послуг та тарифів сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків.

Відповідно до умов заяви, Умов і правил надання банківських послуг та тарифів відповідач ОСОБА_2, зобовязалася щомісяця погашати заборгованість за кредит, а також остаточно погасити кредит в строк остаточного погашення.

Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконала зобов'язання, передбачені умовами договору № б/н від 18.08.2010 року, Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України її слід вважати такою, що прострочила виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так як своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 добровільно не виконує належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобовязання, то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів, відсотків за користування коштами, а також штрафних санкцій за порушення позичальником строків платежів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором, а відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості згідно кредитного договору №б/н від 18.08.2010 року підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 284, 47 грн., в яку входять - заборгованість по відсотках за користування кредитом, пеня, штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова).

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 625, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.12, 76, 81, 89, 141, 259 263-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії ВР 176594 виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 19.11.2004 року (за даними ГУДМС УДМС України в Закарпатській області від 12.11.2018 року ОСОБА_2 з 06.07.2085 року зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, ) р/р 3111 заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.08.2010 року станом на 07.10.2018 року в сумі 13284, 47 грн., в яку входять заборгованість по відсотках за користування кредитом, пеня, штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, ) р/р 3111 сплачену ними суму судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач- акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК», місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, ;

Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії ВР 176594 виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 19.11.2004 року (за даними ГУДМС УДМС України в Закарпатській області від 12.11.2018 року ОСОБА_2 з 06.07.2085 року зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2);

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3