Справа № 185/3709/19
Провадження № 2/185/2700/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на спадкове майно, в якій просила суд визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0659 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:068:0124, становила 1/2; визначити, що частка ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0659 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:068:0124, становить 1/2; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0659 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:068:0124; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0659 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:068:0124; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0659 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:068:0124,у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2012 року співвласниками земельної ділянки, площею 0,0659 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:068:0124, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати ОСОБА_3 померла. Вона є єдиним спадкоємцем за законом після померлої матері ОСОБА_3 . У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої матері. 26 березня 2019 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:068:0124, по АДРЕСА_1 . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :02:068:0124, по АДРЕСА_1 , державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Тимченко О.М. було відмовлено, оскільки частка спадкодавця у спільному майні не визначена. У зв`язку з тим, що вона не може отримати свідоцтво про право власності на 1/2 частину земельної ділянки після померлої матері, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом по справі встановлено, що на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2012 року співвласниками земельної ділянки, площею 0,0659 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:068:0124, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

ОСОБА_1 , яка є дочкою ОСОБА_3 , є єдиним спадкоємцем за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

У встановлений законом порядку позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

26 березня 2019 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Тимченко О.М. ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:068:0124, по АДРЕСА_1 .

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :02:068:0124, по АДРЕСА_1 , державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Тимченко О.М. було відмовлено, оскільки частка спадкодавця у спільному майні не визначена.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як визначено у статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частина 1 статті 86 ЗК України визначає, що земельна ділянка може знаходитися у спільній власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Частина 5 ст. 89 ЗК України вказує на те, що при визначенні розміру земельних часток в спільній сумісній власності, ці частки є рівними, якщо інше не передбачається законом або не встановлено судом.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист прав приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Виходячи з аналізу наведених норм, суд вважає, що частки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності складають по Ѕ частині, оскільки за життя домовленості про розмір часток кожного між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 досягнуто не було, і цей факт визнається сторонами.

Крім того, суд зазначає, що згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на підставі прийняття спадщини.

Стаття 131 ЗК України визначає, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (стаття 1220 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

У зв`язку з тим, що у судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у встановлені строки звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, до складу якої входить і спірна земельна ділянка, враховуючи, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0659 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:068:0124 є рівними, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263 - 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на спадкове майно - задовольнити у повному обсязі.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0659 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:068:0124, становила 1/2.

Визначити, що частка ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0659 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:068:0124, становить 1/2.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0659 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:068:0124.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0659 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:068:0124.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0659 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:068:0124,у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко