Справа № 469/954/19
Провадження № 22-ц/812/1851/19 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін цивільну справу за апеляційною скаргою

заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1

на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді - Гапоненко Н.О. в приміщенні того ж суду по цивільній справі за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області про відшкодування шкоди, завданої рибним запасом,-

в с т а н о в и л а:

27 серпня 2019 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої рибним запасам.

Прокурор зазначав, що під час вивчення стану дотримання вимог природоохоронного законодавства та належного реагування на виявлені порушення у вказаній сфері з боку уповноважених органів, встановлено, що постановою Березанського районного суду Миколаївської області у справі № 469/1052/18 від 22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та застосовано захід впливу у вигляді попередження. В результаті неправовірних дій ОСОБА_1 заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу, а саме живим водним об`єктам у розмірі 5 950 грн.

Посилаючись на вказані обставини та на те, що на даний час завдані ОСОБА_1 збитки добровільно останнім не відшкодовано, прокурор просив стягнути з останнього на користь держави в особі Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області шкоду завдану рибним запасам у розмірі 5 950 грн.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2019 року позовну заяву повернуто прокурору на підставі п.4 ч.4 ст. 185 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області.

В апеляційній скарзі заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та повернути справу для подальшого розгляду до Березанського районного суду Миколаївської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказані обставини розгляд даної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з положень п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, згідно якого позовна заява повертається, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Проте, колегія суддів з таким висновком погодитися не може з огляду на наступне.

Так, повноваження прокуратури регламентовані Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру», а також процесуальним законодавством.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас ЄСПЛ звертав увагу також на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

При цьому, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не стосуються сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечення обмеження повноважень і функцій прокурорів сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, водночас для виконання будь-яких інших функцій має бути засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Зважаючи на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й виокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

За змістом ч.ч. 3-5 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що звертаючись до суду з даним позовом, прокурор у повному обсязі виконав вимоги зазначених вище норм матеріального і процесуального права.

Так, у позовній заяві, прокурор посилався на те, що згідно з Положенням про управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15 липня 2016 року основним завданням Миколаївського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності.

Миколаївській рибоохоронний патруль здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів природного світу в частині водних біоресурсів, а також має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Однак, Управління державного агентства рибного господарства в Миколаївській області відповідних заходів до відшкодування відповідачем завданої шкоди не вживає.

Із матеріалів справи вбачається, що з метою представництва інтересів держави у сфері відшкодування шкоди, завданої водним ресурсам прокурором до Управління державного агентства рибного господарства в Миколаївській області скеровано запит від 04 червня 2019 року про надання інформації щодо пред`явлення або запланованих заходів щодо пред`явлення до ОСОБА_1 позову про стягнення шкоди у розмірі 5 950 грн. (а.с. 16).

Листом Управління державного агентства рибного господарства в Миколаївській області від 05 червня 2019 року повідомлено про відсутність поданого позову до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заданої водним живим ресурсам, а також про те, що Управління не планує подавати зазначений позов через брак коштів передбачених для сплати судового збору (а.с.17).

19 серпня 2019 року прокурором скеровано повторний запит до Управління державного агентства рибного господарства в Миколаївській про надання інформації щодо вжитих заходів для стягнення з відповідача коштів (а.с. 18).

Того ж дня, Управлінням направлено відповідь, з тесту якої вбачається, що на адресу ОСОБА_1 направлено претензію про сплату збитків у розмірі 5 950 грн. Також, зазначено про те, що Управління не планує подавати зазначений позов через брак коштів передбачених для сплати судового збору (а.с.19).

Посилаючись на зазначені обставини, прокурор в своєму позові зазначав, що оскільки уповноважений орган не здійснює захист інтересів держави у спірних правовідносинах, наявні підстави для звернення його до суду з таким позовом в межах своєї компетенції, передбаченої ст. 1311 Конституції України, статтями 23,24 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України.

При цьому, прокурор обґрунтовано зазначив, що з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що прокуратура у повному обсязі виконала вимоги чинного процесуального законодавства, зокрема, ст. 56 ЦПК України, зазначивши орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а також обґрунтувавши, в чому саме полягає порушення інтересів держави.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу №183/1617/16, у постанові від 14 листопада 2018 року зазначила, що прокуратура має право на звернення до суду в інтересах держави, у разі попереднього повідомлення прокурором органу державної влади, який не належним чином здійснює захист державних інтересів в межах своїх повноважень, про намір звернутися до суду в інтересах держави в особі такого органу, та якщо відповідна установа не заперечує проти таких дій прокурора і підтримує позов.

Так, 21 серпня 2019 року заступником керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 направлено на адресу Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області лист, яким прокурор повідомляє, що ним пред`являється позов в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області про відшкодування шкоди, завданої рибним запасам (а.с.22-23).

Будь-яких відомостей про те, що Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області заперечує проти захисту інтересів держави шляхом звернення прокурора до суду з даним позовом, матеріали справи не містять.

До того ж, суд, обґрунтовуючи свою позицію, помилково послався на постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 304/1196/16-ц та від 12 вересня 2018 року у справі № 697/2768/16.

Так, у вказаних постановах Верховний Суд дійшов висновку, що прокурор в позові не зазначив, а суди не перевірили та не встановили наявність виключного випадку для подання позову. Зокрема, не з`ясували, який суб`єкт владних повноважень не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави або ж, що такий суб`єкт владних повноважень відсутній.

На відміну від вказаних справ у справі, яка переглядається, прокурор в своєму позові зазначив суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, та зазначив, що цей орган не здійснює відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави та надав відповідні докази.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.7, 369, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 задовольнити.

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до цього ж суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 13 листопада 2019 року.