29.11.2019 227/3136/19
29 листопада 2019 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Любчик В.М.,
секретаря судового засідання Сафронової К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження та заочного розгляду в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Макєєв Олександр Володимирович, до ОСОБА_2 , третя особа Добропільська міська рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
в липні 2019 року адвокат Макєєв Олександр Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Добропільська міська рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 24 липня 2019 року позивачка ОСОБА_1 придбала у гр. ОСОБА_3 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому залишився зареєстрований син ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким позивачка навіть не знайома. Позивачці тільки відомо, що у 2017 році ОСОБА_2 виїхав зі спірного будинку в невідомому напрямку. Враховуючи, що ОСОБА_2 є сторонньою особою для ОСОБА_1 , просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 02 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки адвокат Макєєв О.В. в відкрите судове засідання не з`явились, від останнього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивачки.
Представник третьої особи Добропільської міської ради в відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
В судовому засіданні встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі - продажу житлового будинку від 24 липня 2019 року (а.с.6) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7).
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується його копією паспорта (а.с.9), довідкою відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області № 16-19/778 від 31.07.2019 року (а.с.27) та копією домової книги (а.с.13-19).
Згідно довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області № 16-19/778 від 31.07.2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 23 листопада 2013 року (а.с.27).
Із долученої до матеріалів справи довідки голови квартального комітету від 17 липня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_3 , дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте з 2017 року за вищезазначеною адресою не проживає (а.с.12).
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316. 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплено положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей.
Відповідно до статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також частина перша статті 405 ЦК України.
Як вбачається зі змісту зазначених норм, право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають, у тому числі члени сім`ї власника, які постійно проживають з ним, ведуть спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим згідно із положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Виходячи із порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 64, 150, 156 ЖК УРСР, слід дійти висновку, що положення статей 381, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6- 709цс16).
Питання про те, хто належить до членів сім`ї власника (наймача) жилого приміщення, регулюється частиною другою статті 64 ЖК УРСР. До категорії членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, визначаючи коло членів сім`ї наймача, вказана норма житлового законодавства України поділяє їх на дві групи: одні з них «належать» до членів сім`ї наймача, інші - «можуть бути визнані» такими.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач зареєстрований в спірному будинку, не є членом сім`ї позивачки та більше одного року без поважних причин в зазначеному будинку не проживає. Іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено.
З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави для визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. 156 Житлового кодексу УРСР, ст. ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 247, 259, 264-265, 268, 280-286 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Макєєв Олександр Володимирович, до ОСОБА_2 , третя особа Добропільська міська рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Добропілля Донецької області, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Добропільським МВГ УДМС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст заочного рішення складений 29 листопада 2019 року.
Головуючий суддя В.М. Любчик