Справа № 521/1062/19
Номер провадження № 2/521/1885/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.

при секретарі - Феслер О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ліквідатор Регіональної зовнішньо-інвестиційної асоціації «Регіоналвнешінвест» про визнання правочину неукладеним та скасування запису про реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси 21.01.2019 року звернулась позивач ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи Ліквідатора Регіональної зовнішньо-інвестиційної асоціації «Регіоналвнешінвест», в якому просить суд визнати неукладеним акт прийому передачі від 30 грудня 1995 року між КЕУ ОДВО, асоціацією «Регіоналвнешінвест» та ОСОБА_3 , скасувати запис про реєстрацію права власності вчинений Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_4 щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в реєстраційну книгу № 101 доп, реєстр № 3168 ст.18, реєстраційне посвідчення № 17 м/с, від 01.04.1996 року. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що у 1994 році між нею та Регіональною зовнішньо-інвестиційною асоціацією «Регіоналвнешінвест» був укладений договір співпраці та реінвестування будівництва, за яким позивач виступала інвестором, а Регіональна зовнішньо-інвестиційна асоціація «Регіоналвнешінвест» - Генеральним інвестором. Предметом вказаного договору була дольова участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку за шифром 3102 у м. Одесі, відповідно до п. 2.3. Договору після закінчення будівництва до позивача, як інвестора переходило оперативне управління 2-х кімнатною квартирою за АДРЕСА_2 , а з моменту отримання ордеру переходили усі права та обов`язки, пов`язані з експлуатацією та розпорядженням вказаною житловою площею. Загальна сума договору становила 14 019 доларів США, оплата проводилась згідно графіка фінансування, відображеного у додатку №1 до договору. Позивач зазначає, що нею були виконані умови договору у повному обсязі, будь-яких зауважень щодо невиконання умов договору їй не надходило. 30.12.1995 року на виконання договору № 47 від 12.12.1993 року « Про інвестування МО України грошових коштів на будівництво житла для військовослужбовців», додаткової угоди № 1 від 07.06.1994 року до договору № 47 від 12.12.1993 року, договору № 2 від 27.08.95 року « Про дольову участь в будівництві об`єкта 3102», договору «Про співробітництво і дольову участь в інвестуванні будівництва» від 14.01.94 року, КЕУ ОДВО та Асоціація «Регіоналвнешінвест», за яким було передано у власність ОСОБА_3 квартиру в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було підписано акт прийому передачі начальником КЕУ ОДВО ОСОБА_5 .Н. Ходаковським з однієї сторони та нібито ОСОБА_3 з іншої та засвідчено підписом та скріплено печаткою Президентом Асоціації «Регіоналвнешінвест`Л.І. Сеніним. Позивачка вказує, що про укладення такого Акту їй нічого невідомо, на дату його укладення ОСОБА_3 була неповнолітньою, умови договору щодо внесення грошових коштів виконати не могла оскільки доходу не отримувала, крім того ОСОБА_3 страждала на ряд хронічних захворювань, які могли впливати на її хронічний стан, що ставить під сумнів що на момент укладення акту прийому-передачі розуміла значення своїх дій. Як вказує позивач, в 1996 році будівництво багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 було закінчено, після чого вона отримала ордер, до позивача перейшли всі права та обов`язки, пов`язані з експлуатацією вказаної квартири, вона вступила в її управління та проживає в ній по теперішній час, сплачує комунальні послуги та проводить поточний ремонт. ОСОБА_6 не проживає у вказаній квартирі. Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації вчинено запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 , про що останній видано реєстраційне посвідчення від 01.04.1996 року Одеським МБТІ №17 м/с, запис про реєстрацію права власності внесено в реєстраційну книгу №101 доп, під. реєстр. № 3168 стор. 18. Позивачка вважає реєстраційне посвідчення незаконним та таким що підлягає скасуванню, оскільки акт прийому передачі спірного майна є незаконним. Позивач ОСОБА_1 вказує, що реєстрація права власності є незаконною, оскільки ОСОБА_6 не укладала договорів інвестування з регіональною зовнішньо-інвестиційною асоціацією «Регіоналвнешінвест», грошові кошти як Інвестор за Договором не вносила, додаткові угоди про відступну, або заміну сторони договору Інвестування позивачем з відповідачем не укладалися. Позивачка стверджує, що на час підписання спірного акту прийому передачі ОСОБА_6 не розуміла значення свої дій та не могла ними керувати не була взмозі самостійно розуміти фактичний зміст власних дій та прогнозувати їх наслідки, зловживала алкоголем та наркотичними засобами, відповідно до медичної документації їй встановлено діагноз психічний розлад. Вищевказані обставини стали приводом для звернення до суду.

Позивач ОСОБА_1 будучи присутньою в судовому засіданні 07 серпня 2019 року, позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, додатково розповіла суду, що відповідачка ОСОБА_2 є її донькою, яка з юних років стала зловживати алкоголем та наркотичними засобами. Наданий час вона не проживає у спірній квартирі, у квартирі яка є об`єктом спору проживає позивачка та неповнолітній син ОСОБА_2 .. ОСОБА_7 є опікуном свого внука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бо мати не виконує батьківських обов`язків, позбавлена батьківських прав. У 1994 році укладено договір між Регіональною зовнішньо-інвестиційною асоціацією «Регіоналвнешінвест» (Генеральним інвестором) та ОСОБА_1 (інвестором) про співпрацю та реінвестування будівництва, предметом якого, згідно п. 1.1. Договору є - часткова участь сторін в інвестуванні будівництва житлового багатоквартирного будинку за шифром АДРЕСА_4 . Однак згідно Акту прийому-передачі від 30.12.1995 року спірна квартира передана у власність відповідачки ОСОБА_3 , по незрозумілим причинам для самої позивачки, оскільки донька не грошових коштів не мала, той час вже зловживала алкогольними напоями та наркотичними засобами.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа Ліквідатор Регіональної зовнішньо-інвестиційна асоціація «Регіоналвнешінвест» повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, представник третьої особи в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у 1994 році між Регіональною зовнішньо-інвестиційною асоціацією «Регіоналвнешінвест» (Генеральним інвестором) та ОСОБА_1 (інвестором) укладено Договір про співпрацю та реінвестування будівництва, предметом якого, згідно п. 1.1. Договору є - часткова участь сторін в інвестуванні будівництва житлового багатоквартирного будинку за шифром АДРЕСА_4 .

Відповідно до довідки №2504/09-49 Відділу реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції від 19.04.2003 року, вбачається, що у зв`язку з укладенням шлюбу, ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».

Згідно свідоцтва про народження, виданого 15.11.1976 року Київським ЗАГСом м. Одеси, а/з №2842, вбачається, що ОСОБА_9 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З довідки №4105-08-44 Відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції від 20.06.2006 року, вбачається, що у зв`язку з укладенням шлюбу, ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».

Пунктами 2.3., 2.4. Договору про співпрацю та реінвестування будівництва передбачено, що по завершенні будівництва інвестор отримує в оперативне управління 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_2 , з моменту отримання ордеру, на яку до нього переходять всі права та обов`язки, пов`язані з експлуатацією та розпорядженням вказаної квартири. Інші права та обов`язки сторін можуть визначатись додатково та встановлюватись ними на основі додаткових угод по вказаному договору.

Згідно п. 3.1. Договору, загальна сума договору визначається вартістю житлової площі, яку Генеральний інвестор передає в оперативне управління та складає 14 019 доларів США, форма оплати встановлена п. 3.3. Договору: 50% - готівковий розрахунок, 50% - безготівковий розрахунок.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що загальний строк дії даного Договору встановлюється з моменту оплати вартості інвестування (або її частини) і до І кварталу 1995 року, після передачі квартири в оперативне управління інвестора, згідно п. 4.3. Договору, вказаний Договір втрачає силу.

З наявного в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_5 , Акту здачі-приймання квартир від 28.12.1995 року, вбачається, що КЕУ ОдВО в особі начальника ОСОБА_12 з однієї сторони та Регіональна зовнішньо-інвестиційна асоціація «Регіоналвнешінвест» в особі президента ОСОБА_13 з іншої сторони, уклади даний акт про те, що згідно з договором №47 від 14.12.1993 року «Про інвестування Міністерству оборони України грошових коштів на будівництво житла для військовослужбовців»; договору №2 від 27.08.1995 року «Про часткову участь Асоціації «Регіоналвнешінвест» та КЕУ ОдВО в будівництві 10-ти поверхового 79 квартирного житлового будинку по шифру 3102 на території по АДРЕСА_4 та схемою розподілу квартир», Асоціації «Регіоналвнешінвест» передані житлові приміщення, зокрема і квартира АДРЕСА_5 .

Згідно Акту прийому-передачі від 30.12.1995 року, вбачається, що на виконання договору №47 від 12.12.1993 року «Про інвестування Міністерству оборони України грошових коштів на будівництво житла для військовослужбовців», додаткової угоди №1 від 07.06.1994 року до договору №47 від 12.12.1993 року, договору №2 від 27.08.1995 року «Про часткову участь в будівництві об`єкту 3102», договору «Про співпрацю та часткову участь в інвестуванні будівництва» від 14.01.1994 року, Асоціація «Регіоналвнешінвест» передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_5 .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.04.2002 року ліквідовано та скасовано державну реєстрацію Асоціації «Регіоналвнешінвест», виключено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №21807182 від 24.03.2016 року, вбачається, що Регіональна зовнішньо-інвестиційна асоціація «Регіоналвнешінвест» з 24.04.2007 року перебуває в стані припинення, за судовим рішенням.

Оцінюючи заявлені позовні вимоги на предмет обґрунтованості суд зауважує, що згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Положення ст. 203 ЦК України знаходять свій розвиток у спеціальних статтях, які встановлюють підстави для визнання правочину недійсним, зокрема ст.ст. 225, 230 ЦК України. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п.16 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 р. правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п.п. 5, 14 постанови «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» N 8 від 30 травня 1997 року, що призначення експертизи в цивільних справах допускається як під час судового розгляду, так і в процесі підготовки до нього. Судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності.

У ході розгляду справи судом 25.03.2019 року позивачкою надано клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, про те в судовому засіданні позивачка та її представник зазначене клопотання не підтримували.

За клопотанням позивачки судом допитані свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які розповіли суду, що відповідачка ОСОБА_2 не мала грошових коштів на придбання спірної квартири, а навпаки вела аморальний спосіб життя, зловживала алкоголем та наркотиками. Судом не прийнято до уваги пояснення свідків оскільки зміст пояснень вказаних свідків зводився до загальної характеристики правовідносин сторін по справі, тому у сенсі ст.76-78 ЦПК України не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки вони не стосуються предмету доказування, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 17 вересня 2014 року по справі № 6-131цс14, підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно правової позиції Верховного Суду (справа № 596/148/16-ц, постанова від 07 лютого 2018 року), підставою для визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Будь-яких належних доказів знаходження у стані, який охоплюється диспозицією ст. 225 ЦК України, стороною позивача не надано, та у ході розгляду справи представлено не було.

Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а разі її смерті за позовом інших осіб, чи ї права та інтереси порушені.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В ході розгляду справи встановлено, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 24 листопада 2016 року за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визнання права власності, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Рішення набрало законної сили.

З мотивувальної частини рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 24.11.2016 року вбачається, що суд не погоджувався з доводами ОСОБА_1 про те, що вона виконала умови договору співпраці та реінвестування будівництва, що є підставою для визнання за нею права власності, оскільки жодних доказів на підтвердження виконання умов договору в частині здійснення інвестиційних платежів, як і отримання ордеру після закінчення будівництва будинку ОСОБА_1 в процесі розгляду справи не надала. Поряд з цим, судом досліджене реєстраційне посвідчення №17м/с, видане Одеським МБТІ 01.04.1996 року. З вказаного посвідчення вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_5 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі Акту прийому-передачі від 30.12.1995 року м. Одеси та записано в реєстрову книгу №101 доп, під реєстр. №3168, стор. 18. Відповідно до Листа КЕВ м. Одеси №2701 від 13.10.2016 року, наданого на ухвалу суду від 12.09.2016 року, вказано, що відповідно до архівних даних в КЕВ м. Одеси, будинок АДРЕСА_6 , був побудований в 1995 році, частина квартир в даному будинку були побудовані за рахунок інвестора. Договір з інвестором укладався КЕУ. Відомості щодо подальшого укладення договорів інвестора з громадянами в КЕВ м. Одеси відсутні. В процесі розгляду справи судом не встановлено, що ОСОБА_2 неправомірно набуто право власності на спірне майно, що виключає задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті ж самі ж особи, або особа щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст.ст. Керуючись ст.ст. 2, 76-83, 141, 158, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 3, 16, 203, 215, 225 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ліквідатор Регіональної зовнішньо-інвестиційної асоціації «Регіоналвнешінвест» про визнання правочину неукладеним, скасування запису про реєстрацію права власності та визнання недійсним реєстраційне посвідчення № 17 м/с від 01.04.1996 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі тридцяти днів.

Головуючий: І.О. Поліщук

27.11.19