Ухвала

Іменем України

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 201/4783/19

провадження № 61-19871ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

треті особи: ОСОБА_5 , товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», акціонерне товариство «ОТП Банк», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Ганна Леонідівна, Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2019 року під головуванням судді Ткаченко Н. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В., у справі за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», акціонерне товариство «ОТП Банк», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Ганна Леонідівна, Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», АТ «ОТП Банк», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Г. Л., Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня

2019 року відкрито провадження у справі.

21 травня 2019 року представником позивача ОСОБА_8 подана заява про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування вимог заяви, представник позивача посилався на те, що

28 листопада 2018 року позивачу стало відомо, що АТ «ОТП Банк» уклав договір відступлення права вимоги за кредитним договором і договором іпотеки від

28 грудня 2006 року, укладеними з ОСОБА_9 . Новим кредитором у зобов`язанні стало ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», яке в подальшому передало право вимоги ОСОБА_5 27 грудня 2018 року ОСОБА_5 зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_1 і 31 грудня 2018 року, на підставі договору дарування, новим власником спірної квартири став ОСОБА_4 . Вважаючи, що кредитний договір є припиненим, представник позивача зазначив, що АТ «ОТП Банк» не мав права передавати вимоги за вказаним договором. Крім того, представник позивача зазначає, що до позивача навідуються невідомі особи, які погрожують переоформити квартиру на третіх осіб та виселити позивача з п`ятьма малолітніми дітьми. На підставі вищевказаного просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі договору дарування від

31 грудня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кохан Г. Л. та заборонити ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 , а також заборонити будь-яким особам вчиняти дії щодо розпорядження зазначеною квартирою іншим шляхом, в тому числі, але не виключно вчиняти дії щодо вселення у зазначену квартиру та здійснювати виселення ОСОБА_1 та його малолітніх дітей.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково. Заборонено ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири

АДРЕСА_1 , заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо розпорядження квартирою АДРЕСА_1 іншим шляхом, в тому числі, але не виключно, вчиняти дії щодо вселення у зазначену квартиру та здійснювати виселення ОСОБА_1 та його малолітніх дітей.В задоволені іншої частини вимог заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2019 року залишено без змін.

31 жовтня 2019 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 28 травня 2019 рокута постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою з`явою, позовним вимогам.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року

№ 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4).

Крім того, пунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Пунктом 10 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з мотивів забезпечення ефективного захисту прав малолітніх дітей, в інтересах яких до суду звернувся їх батько ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованих висновків про доцільність забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири

АДРЕСА_1 та заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо розпорядження зазначеною квартирою іншим шляхом, в тому числі, але не виключно, вчиняти дії щодо вселення у зазначену квартиру та здійснювати виселення ОСОБА_1 та його малолітніх дітей.

Таким чином, обраний вид забезпечення позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами, а не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого судового рішення.

Правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права при задоволенні заяви про забезпечення позову, мотивуванні судового рішення не викликає розумних сумнівів.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже, відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», акціонерне товариство «ОТП Банк», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Ганна Леонідівна, Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 рок, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький І. М. Фаловська