ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року

м. Харків

Справа № 643/18345/15-ц

Провадження № 22ц/818/124/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.,

при секретарі - Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивач:

ОСОБА_1,

представник ОСОБА_2

відповідач:

ОСОБА_3,

представник ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу № 643/18345/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року, ухвалене суддею Букреєвою І.А., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

В обгрунтування позову зазначає, що 23 листопада 2012 року між ним та ОСОБА_3 укладено Договір дольової участі у будівництві, згідно із яким ним вкладено кошти у розмірі 126 575грн. Проте, станом на день розгляду справи у суді йому не надано письмового підтвердження його долі у спільній власності. Він зазнав збитків, оскільки кошти, які були вкладені у будівництво об'єкту інвестування, його останні гроші, він планував у подальшому отримувати від них прибуток. У зв'язку із порушенням умов договору йому зараз не вистачає коштів на лікування.

Крім того, між ними була домовленість про проведення проектних робіт і щодо зупиночного комплексу за адресою: м. Харків, АДРЕСА_2. На виконання даного договору ним було передано відповідачу 43875грн. До тепер відповідач свого зобов'язання не виконав та грошових коштів не повернув.

Просить з урахуванням останніх уточнень розірвати договір, укладений 23 листопада 2012 року між ним та відповідачем на дольову участь у виконанні проектних та пошукових робіт та стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 126 575 грн., 3% відсотки річних у розмірі 19152 грн., інфляційні втрати 192394грн. та моральну шкоду у розмірі 20000грн.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту не виконання замовлених робіт.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за спірним договором, а тому повинен нести відповідальність та відшкодувати понесені ним витрати.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 23 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір про дольову участь у виконанні проектно-вишукувальних робіт, згідно умов якого пайовик ОСОБА_1 доручає основному пайовику ОСОБА_3 укласти договір з підрядчиками на виконання проектно-вишукувальних робіт щодо торгового павільйону по АДРЕСА_1, робочий проект. Пайовик приймає дольову участь у розмірі 22500грн.

Згідно п.2.4 договору метою договору є участь сторін в будівництві торгівельного павільйону по АДРЕСА_1.

На підтвердження розміру переданих коштів та, відповідно, стягнення їх з ОСОБА_3 ОСОБА_1 представлено чотири розписки, а саме: від 23 жовтня 2012 року на 43875грн.; від 27 листопада2012 року - на 18200грн.; від 27 листопада 2012 року - на 21000грн.; від 30 січня 2013 року - на 21000грн.

Згідно ч.1 ст.626, ч.1 ст.627, ч.1 ст.628, 629, ч.1 ст.638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правове регулювання договірних відносин підряду на проектні і пошукові роботи визначені параграфом 4 гл.61 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем ставляться вимоги про розірвання договору про дольову участь у виконанні проектно-вишукувальних робіт від 23 листопада 2012 року, оскільки ніяких прав на збудовані приміщення він не отримав.

Як визначено ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Для розірвання договору на підставі ч.2 ст.651 ЦК України необхідно, щоб існували наступні обставини: 1) наявність істотного порушення договору; 2) наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, та її розмір; 3) заподіяна шкода не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; 4) наявність істотної різниці між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Як свідчать матеріали справи 23 листопада 2012 року між сторонами було укладено договір, предметом якого є укладання договорів з підрядниками на виконання проектно-вишукувальних робіт щодо торгового павільйону по АДРЕСА_1, робочий проект.

Як пояснив в суді апеляційної скарги ОСОБА_5 договір виконано, оскільки укладено договір з іншими установами щодо проведення необхідних робіт.

Посилання ОСОБА_1, що кошти ним вкладалися саме для визнання за ним у наступному права власності на частку торгівельного павільйону, а цього зроблено не було, що є підставою для розірвання договору та стягнення коштів - безпідставне.

З тексту договору про дольову участь у виконанні проектно-вишукувальних робіт від 23 листопада 2012 року, про розірвання якого ставиться питання позивачем, жодного пункту немає, який би передбачав визнання за ним права власності.

Пунктом 1.1 договору визначено, що пайовик ОСОБА_1 доручає основному пайовику ОСОБА_5 укласти договір з підрядчиками на виконання проектно-вишукувальних робіт щодо торгового павільйону по АДРЕСА_1, робочий проект.

Згідно п.2.2 договору оплата проводиться шляхом перерахунку грошових коштів на рахунок основного пайовика протягом двох банківських днів з моменту укладання основним пайовиком договору з підрядчиком на виконання робіт, або іншими взаємоузгодженими способами.

При цьому, сторони не заперечують, що кошти на розрахунковий рахунок не перераховувалися.

Метою договору зазначено участь сторін в будівництві торгівельного павільйону по АДРЕСА_1

При цьому, яка частка буде визнана за учасником будівництва - взагалі не зазначено.

Позивачем зазначено, що ним передано 126575грн.

Однак, з чотирьох розписок жодна не містить посилання на передачу коштів саме по об'єкту по АДРЕСА_1

На а.с.11, 12, 13 наявні розписки, згідно яких ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 та передав основному забудовнику в рахунок оплати геологічних та геодезичних робіт 18200грн.; 21000грн. та 21000грн. При цьому якого об'єкту це стосується - не зазначено.

На а.с.10 т. І є розписка від 23 жовтня 2012 року (до укладення договору від 23 листопада 2012 року) про сплату 43875грн. по іншому об'єкту: АДРЕСА_2.

ОСОБА_1 ставиться питання про стягнення цих коштів з ОСОБА_3, який заперечує утримання у себе цих коштів та прямо в розписках зазначає про передачу їх «фірмі «Посад»; «основному забудовнику».

Відсутні підстави і для стягнення цих коштів з ОСОБА_3, виходячи з п.2.3 договору, яким сторони визначили, що право власності на суми дольової участі, отримані від пайовика (ОСОБА_1.), до основного пайовика (ОСОБА_3) не переходять.

Отже, підстав для стягнення цих коштів з ОСОБА_3 не вбачається.

Що стосується переданих кошті щодо будівництва об'єкту по АДРЕСА_2, то колегія виходить з наступного.

Будь-якого письмового договору щодо будівництва об'єкту за цією адресою взагалі не мається.

Що за договір укладався; хто є сторонами за ним; які його умови - невідомо.

Позивачем надано лише розписку від 23 жовтня 2012 року (тобто до укладення договору від 23 листопада 2012 року відносно об'єкту по АДРЕСА_1), згідно якої ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 43875грн. і в його присутності передані фірмі «Посад» у якості передоплати - 50% - за проект зупиночного комплексу по АДРЕСА_2.

За яких обставин ці кошти повинен повернути ОСОБА_3 - сторони не узгодили; строк дії договору та інші умови не обумовлені.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_5, проектно-вишукувальні роботи за договором від 23 листопада 2012 року з приводу торгового павільйону по АДРЕСА_1 - виконані. Право власності було визнано за ним та іншими пайовиками у судовому порядку окрім ОСОБА_1, однак за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення скасовано і зараз право власності на цей об'єкт взагалі ні за ким не зареєстровано.

Стосовно об'єкту по АДРЕСА_2, то як зазначає ОСОБА_5, там тільки катлаван.

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахування викладеного суд не вбачає підстав для скасування рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 01 березня 2019 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

Сащенко І.С.