Провадження №2/265/492/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

в ході проведення в залі судових засідань підготовчого судового засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить шлюб між ним та відповідачем розірвати.

В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 2018 року. Дітей від шлюбу не мають. Через постійні сварки та особисту неприязнь подальші шлюбні відносини стали неможливими, а подальше спільне життя з відповідачем таким, що суперечить його інтересам З квітня 2018 року шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає примирення неможливим.

Сторони до підготовчого судового засідання не прибули.

Позивач поштою надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, за участю адвоката ОСОБА_3 Позовні вимоги підтримує повністю.

Представник позивача Фісінчук С.О. надав суду заяву аналогічного змісту, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити.

Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що спільне життя з позивачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов"язки подружжя. Тривалий час разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Внаслідок дій позивача та у зв"язку з тим, що він фактично покинув її, між ними втрачено всі фізичні та духовні зв"язки. Вважає збереження сім"ї неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Дітей від шлюбу не мають. Справу просить розглядати за її відсутності, за участю її адвоката.

Представник відповідача ОСОБА_4 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 27 січня 2018 року Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій област , актовий запис № 49.

Сторони зазначають, що дітей від шлюбу не мають.

Підстав піддавати сумніву наведене твердження, суд не вбачає.

За положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ч.1 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із доводів сторін вбачається, що шлюбні відносини між сторонами тривалий час не підтримуються та припинені з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обов"язки подружжя. Сторони вважають примирення неможливим, а збереження шлюбу таким, що суперечить їх інтересам.

Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, за якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам сторін.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач про своє бажання відновини дошлюбне прізвище не зазначила, а тому і надалі іменуватиметься прізвищем "Головачова".

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Дана норма права кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

З доданої до позову квитанції вбачається, що позивачем за подання даного позову був сплачений судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

До початку розгляду справи по суті відповідачем подано заяву про визнання позову.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% понесеного позивачем судового збору, що становить 352,40 гривень.

Решта сплаченого позивачем судового збору (50%), що становить 352,40 гривень, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141,142, 206, 263-265, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 27 січня 2018 року Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій област , актовий запис № 49, - розірвати.

Прізвище відповідачці ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним 11 січня 2019 року на рахунок № 5054, отримувач - Маріуп.УК /Лівобережний р-н/22030101, код отримувача - 37989721, банк отримувача - Казнечейство України, код банку отримувача - 899998 (квитанція ТВБВ 10004/0490 від 11 січня 2019 року), що становить 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст даного рішення складено 28 лютого 2019 року.

Суддя: