н/п 2-з/490/144/2019 Справа № 490/4972/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

28 листопада 2019 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Гуденко О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення частки у домоволодінні та земельній ділянці сумісно нажитого майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

05.06.2019 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить припинити право ОСОБА_2 на її 1/2 частку у спільно нажитому майні домоволодінні по АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , та на земельну ділянку площею 0,059 га кадастровий № :04:042:0014 цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

27.11.2019 року до суду надійшла заява від позивача про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ «Миколаївобленерго» відключати домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від електричної мережі з відсутністю заборгованості за її постачання до розгляду справи по суті.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що з січня 2019 року він не мав змоги сплачувати витрати за газ та електричну енергію, оскільки усі документи, щодо номерів рахунків, які було оформлені на відповідача, вона забрала, а ані АТ «Миколаївобленерго», ані АТ «Миколаївгаз» не надавали позивачу цю інформацію, яку вони вважали конфіденційною. Внаслідок не сплати за споживання електричної енергії, будинок у жовтні місяці було відключено від енергопостачання. 15.10.2019 року позивач звернувся до АТ «Миколаївобленерго» з заявою про укладення з ним тимчасового договору споживача про надання послуг з розподілення електричної енергії на спірне домоволодіння. У своєму листі-відповіді на його заяву АТ «Миколаївобленерго» надало позивачу згоду на тимчасове укладення договору електропостачання, але вказало, що у разі звернення іншого співвласника щодо укладення такого договору, Товариство буде вимушено вжити заходів щодо відключення домоволодіння від електричної мережі. При цьому, у своєму листі АТ «Миколаївобленерго» зазначило, що для уникнення подібної ситуації на період розгляду сказаної справи у суді, позивач має звернутись до суду з заявою щодо забезпечення позову та отримати відповідну ухвалу, яку необхідно надати Товариству. В зимовий період будь-які перебої в постачанні електроенергії, можуть негативно вплинути на зберігання домоволодіння у належному стані та запобігати його руйнації, появі плісняви, та інших негативних наслідків, тим паче, що у будинку відключено також і газопостачання.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно вимог ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч.3 цієї статті забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Розглядаючи вказані вимоги в межах поданої заяви про забезпечення позову у відповідності до вимог ст.ст..11, 152, 153 ЦПК України суддя вважає за необхідне зазначити, забезпечення позову у визначений позивачем спосіб неможливе без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення поданого в подальшому ним позову, а невжиття цих заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист.

Як встановлено у цій справі, предметом спору є перехід права власності на певну частку житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,059 га. між сторонами пот справі, які є співвласниками вказаного майна.

За такого, позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову за запропонованим ним способом може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду саме у вказаній позовній заяві - адже жодним чином надання комунальних послуг за адресою спірного майна не впливає на можливість вирішення питання про наявність підстав для розподіду права спільної часткової власності на це майно.

Крім того суд враховує ,що в своїй заяві позивач просить покласти обов`язок вчиняти певні дії на особу, яке не є учасником даної справи.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, , суд, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення частки у домоволодінні та земельній ділянці сумісно нажитого майна - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

Суддя О.А. Гуденко