Справа №295/7654/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.

при секретарі Зубрицькій Т.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, за участю третіх осіб ОСОБА_2 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

встановив:

Позич звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що з 1999 року вона проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яку надано у користування квартирно-експлуатаційним відділом м. Житомира.

Починаючи з липня 2018 року будинок перебуває на балансі відповідача - Житомирської міської ради.

Позивач зауважує, що на момент отримання приміщення будинок перебував у статусі гуртожитку, згодом на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 13.08.2009 року за № 545 надано статус житлового будинку.

Оскільки при заселенні у квартиру, а також в подальшому будь-які правовстановлюючі документи не видавались, на час звернення із позовом мешканці позбавлені можливостей на реалізацію житлових прав у повному обсязі, зокрема щодо реєстрації за місцем проживання, позивач, посилаючись на положення ст. 344 ЦК України, просить визнати право власності за набувальною давністю квартиру АДРЕСА_1 .

Представником відповідача надано відзив на позов, в якому вказано на відсутність умов, передбачених положеннями ст. 344 ЦК України, а тому, на думку сторони, позов є безпідставним.

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Житомир надано пояснення на позов, в якому повідомлено про те, що будинок зі спірним приміщенням належить до фонду Міністерства оборони, перебуває на обліку КЕВ м. Житомира як відомче житло.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, зауважила на тому, що не має можливості здійснити приватизацію житла.

Представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира вказав на безпідставності заявлених вимог.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Особа оселилась у помешканні як член дружина ОСОБА_2 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 31.07.1998 року по 08.01.2004 року.

30.05.2006 року по КЕВ м. Житомира прийнято наказ № 57 про прийомпередачу гуртожитку БОС 1/304 від Житомирського військового інституту радіоелектроніки ім. С.П.Корольова на баланс КЕВ м. Житомира та 21.09.2006 року складено акт прийому передачі вищевказаного гуртожитку.

Наведені обставини підтверджено рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 23.04.2012 року у справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про виселення з жилого приміщення без надання іншого житла.

Вказаним рішенням у задоволенні позову відмовлено. Рішення є таким, що набрало законної сили.

Згідно рішення виконкому Житомирської міської ради № 545 від 13.08.2009 року гуртожитку БОС 1/304, який перебуває на балансовому обліку КЕВ м. Житомира, надано статус житлового будинку.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
При вирішенні спору суд вважає необхідним звернути увагу, що для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно.
Позивачем не надано доказів на підтвердження одночасного існування вищевказаних обставин.
Так, позивач в судовому засіданні пояснила, що заселення у квартиру відбувалось з дозволу командира військової частини.
Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.
Згідно п.1.3 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцями Збройних Сил України та членів їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оброни 06.10.2006 року № 577, у разі відсутності службового житлового фонду у військовій частині військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частин, а сімейні у сімейних гуртожитках.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що суб`єктивне сприйняття позивачем майна своїм під час користування ним не підтверджено. Позивач була обізнана про статус будинку, його належність.
Оскільки добросовісність володіння, яка вказує на те, що позивач при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, як одна з необхідних складових за конструкцією ст. 344 ЦК України, не є встановленою, заявлені вимог є безпідставними.
Суд також звертає увагу, що наданими доказами не підтверджено перебування спірного помешкання у віданні Житомирської міської ради, яка визначена єдиним відповідачем у спорі.
Враховуючи вищенаведене, позов не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 258-289 ЦПК України, суд,-

ухвалив:
Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, за участю третіх осіб ОСОБА_2 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
.
Повне рішення суду буде виготовлене 12.11.2019 року.

Суддя: Д.М.Лєдньов