Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 265/6231/18

Номер провадження 22-ц/804/2877/19

05 листопада 2019 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Єфремової О.В.

сторони:

позивач - акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 серпня 2019 року, повний текст рішення складено 30 серпня 2019 року у складі судді Мельник І.Г, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 14 липня 2011 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у розмірі 20 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, на вимоги про погашення заборгованості не реагувала, унаслідок чого станом на 29 травня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 36 761,86 грн., з яких: 1954,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 20280,95 грн. - проценти за користування кредитними коштами, та нарахованих за порушення умов кредитного договору 12299,85 грн. - пені, а також 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 1726,76 грн. - штрафу (процентна складова). Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 28 серпня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 14.07.2011 року в розмірі 1954 гривні 67 коп., а також судовий збір у розмірі 93,67 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків скасувати та задовольнити вимоги банку у цій частині, стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що місцевий суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відвідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків за користування кредитом.

Вважає, що безпідставною відмовою у задоволені вимоги щодо стягнення відсотків суд наносить істотну шкоду банківській системі та всьому фінансовому сектору держави, оскільки ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Відповідач своїм правом не скористався.

Відповідачка, відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, вчасно та належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, клопотань до апеляційного суду не надала, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справі за її відсутність.( а.с . 233)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Шишелової Н.В., яка просила задовольнити вимоги апеляційній скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 липня 2011 року між ПАТ комерційним банком «ПриватБанк» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала стартовий кредит у розмірі 300,00 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. (а.с. 9).

Формою договору між сторонами є анкета-заява, яку відповідачка ОСОБА_1 , підписала, та погодилась з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, і відповідач зобов`язалася виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.( а.с.66)

При підписанні даного договору відповідачка погодила своїм особистим підписом довідку про Умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» , де сторони погодили базову відсоткову ставку на місяць- 2,5% (тобто 30 % річних) ( а.с.67 оборот)

Отже, апеляційний суд вважає, що підписані відповідачкою заява та довідка, в якій зокрема, сторони погодили проценти за користуванням кредитом у розмірі 30% річних, свідчать про її обізнаність щодо умов кредитування та узгодження з нею саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а відтак становлять у своїй сукупності кредитний договір, та який має виконуватись.

У свою чергу висновки суду, що у заяві позичальника від 14 липня 2011 року процентна ставка не зазначена, а отже , відсутня домовленість щодо даної істотної умови договору, є помилковими, оскільки спростовуються іншим письмовим документом, а саме довідкою про Умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду від 14.07.2011 року за договором SAMDN 0892 , підписаною сторонами, та саме за даним кредитним договором відповідач була активним користувачем грошових коштів позивача, що підтверджується випискою по картковому рахунку ( а.с. 67, 124-128)

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачці на підставі кредитного договору б/н від 14 липня 2011 року були надані платіжні картки : № НОМЕР_2 з датою відкриття 14.07.2011р. з терміном дії, який закінчується у жовтня 2014 року, за № НОМЕР_3 з датою відкриття 15.03.2012р., картки № НОМЕР_4 з датою відкриття 25.03.2014р., картки № НОМЕР_5 з датою відкриття 25.03.2014р , картки № НОМЕР_6 з датою відкриття 12.05.2016р. (а.с. 88)

Відмовляючи у задоволені позову щодо стягнення відсотків за користування кредитом, суд також виходив з того, що доказів того, що наступні, після першої, платіжні картки, були отримані позичальником саме на виконання і обслуговування укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору кредиту від 14.07.2011 № б/н, а не для обслуговування будь-якого іншого банківського продукту із відповідачем, банк не надав.

Разом з цим, згідно наданої виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 14.07.2011 року вбачається, що відповідачка до 26 липня 2017 року активно користувалась всіма вказаними картками, здійснювала зняття кредитних коштів через банкомат, оплату товару, поповнення рахунку.( а.с. 124-128)

У свою чергу, належність даних доказів відповідачем не спростована.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 29 травня 2018 року становить 36 761,86 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 1954,30 грн., заборгованості за процентами за користування кредитними коштами - 20280,95 грн., нарахованих пені за несвоєчасне виконання умов договору - 12299,85 грн., а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), та 1726,76 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 1954,30 грн. в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеного тіла кредиту.

Разом з цим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно умов договору, погодженими сторонами, базова відсоткова ставка за кредитом становить 2.5% щомісячною, або 30 % річних (2.5х12 місяців), яка нараховується на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки позивач звернувся до суду 19 липня 2018 року, а строк дії картки продовжувався до 31 жовтня 2018 року, - судова колегія погоджується з доводами позивача щодо наявності правих підстав для нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом в межах заявлених вимог, а саме- за період з 01 вересня 2014 року по 29 травня 2018 року.

Згідно додатково наданого позивачем розрахунку, заборгованість за відсотками за користуваннями кредитом, із розрахунку первісно встановленої та погодженої сторонами відсоткової ставки у розмірі 30% річних, та виходячи з реального залишку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1954,30 гривень, за період з 01 вересня 2014 року по 29 травня 2018 року, становить 15 724 гривні 43 копійки та яка підлягає до стягнення з відповідачки на корись позивача .

У свою чергу, оскільки відповідачка до 2018 року була зареєстрована на території міста Маріуполя, де проводилась антитерористична операція, судова колегія погоджується з висновками суду щодо відмови у задоволені позову в частині стягнення штрафних санкцій, зважуючи на приписи ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, згідно яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, та до яких відноситься і місто Маріуполь.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України апеляційний суд в постанові вирішує питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

При подачі позову АТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір в розмірі 1762 грн, при подачі апеляційної скарги - 2643 грн., а всього 4405 грн. Апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог банку на загальну суму у розмірі 17678 гривень (1954,67 +15 724, 43), що становить 48,08% від заявленої позивачем суми у розмірі 367621,86 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», належить до сплати понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2117,92 грн. ( 48,08% від 4405 грн.)

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 серпня 2019 року задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 серпня 2019 року в частині відмови у задоволені вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом та стягнення судового збору у розмірі 93 гривні 67 копійок скасувати та ухвали в даній частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за відсотками за користування кредитом за кредитним договором б/н від 14.07.2011 року в розмірі 15 724( п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять чотири) гривні 43 копійки, а також судовий збір у розмірі 2117 гривень 92 копійки.

В решті судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 06 листопада 2019 року.

Судді Гаврилова Г.Л.

Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.