Справа № 495/7740/19
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

01 листопада 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю:

від заявника: не з`явився

від заінтересованої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/7740/19

за заявою ОСОБА_1

за участю заінтересованої особи Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

про встановлення факту родинних відносин

В С Т А Н О В И В :

23.08.2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту - заявниця) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою за участю заінтересованої особи Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області(далі по тексту - заінтересована особа) про встановлення факту родинних відносин(а.с.2-3).

Так, заявниця просить суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2019 року відкрито окреме провадження по справі № 495/7740/19 за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Старокозацької СР про встановлення факту родинних відносин. Справу призначено до розгляду (а.с.29-30).

Заявниця - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно якої свої заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю (а.с.36).

Представник заінтересованої особи - Старокозацької СР, в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, згідно якої зазначив, що заперечень та окремих зауважень до заяви ОСОБА_1 Старокозацька сільська рада не має. Просив справу розглянути за відсутністю представника Старокозацької сільської ради (а.с.34-35).

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 матір ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис про смерть № 10 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 2,39 га, масив АДРЕСА_1 , розташована на землях бувшої Крутоярівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ОД № 033939, виданого Білгород-Дністровською РДА 12.01.2004 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 522/10 (а.с.14-16).

12.07.2012 року спадкодавцем - ОСОБА_2 , в Крутоярівській СР було складено заповіт на ім`я ОСОБА_1 (а.с.12).

З метою оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори, який 11.05.2018 року за № 518/02-17 надав відмову у вчинені нотаріальних дій і рекомендував звернутись до суду з тих підстав, що згідно з представлених ОСОБА_1 документів не вбачається можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом або за законом у зв`язку з відсутністю родинних зв`язків між ОСОБА_1 та її померлою матір`ю ОСОБА_2 (а.с.4).

Так, у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 , від 23.2.2012 року прізвище спадкодавця вказано як « ОСОБА_1 » (а.с.5), а в свідоцтві про народження ОСОБА_1 , доньки спадкодавця, серії НОМЕР_4 від 19.10.1968 року її прізвище вказано як « ОСОБА_1 » (а.с.11).

У свою чергу, факт родинних відносин між ОСОБА_1 , та її матір`ю ОСОБА_2 підтверджується:

- заповітом, складеним 12.07.2012 року ОСОБА_2 , в Крутоярівській СР на ім`я ОСОБА_1 (а.с.12);

- свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 19.10.1968 року, де прізвища її батьків вказані як « ОСОБА_1 » (а.с.11);

Заявниця зазначає, що у зв`язку з цим, виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відсутність встановлення даного факту позбавляє заявницю можливості оформлення її спадкових прав.

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з відповідною заявою про встановлення факту родинних відносин.

Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб (ч.2 ст.294 ЦПК України).

Згідно із частинами першою та другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Проаналізувавши зміст вищенаведених статей можна відокремити такі умови, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення: факт, який потребує встановлення, має породжувати юридичні наслідки, тобто від нього повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; встановлення відповідного факту не пов`язано з наявністю спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, або заявник не має можливості одержати (відновити) загублений (знищений) документ, який посвідчує необхідний факт; встановлення факту потрібно заявникові для конкретної мети.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Факт родинних відносин заявниці необхідно встановити для того, щоб оформити спадок після смерті її матері. Встановлення факту родинних відносин породить для заявниці певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до ст.319 Цивільного процесуального кодексу України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до Листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим її заява за участю заінтересованої особи Старокозацької СР про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Мишко