Дата документу 27.11.2019 Справа № 335/6979/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6979/19 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/3484/19 Калюжна В.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухар С.В.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних, посилаючись на те, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2011 року та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2012 року зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії.

Постанова суду набрала законної сили 01.08.2012 року.

Виконавчий лист у справі видано 17.04.2013 року.

Відповідач на виконання вказаного судового рішення нарахував 31 486, 33 грн., провів виплату на виконання рішення суду лише 30.11.2018 року.

Крім того, постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2014 року у справі № 335/11295/14-а, скасовано постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 року та прийнято нову постанову, якою зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач, провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державну та додаткову пенсії за відрахуванням фактично отриманих сум.

Постанова набрала законної сили 21.01.2015 року.

Виконавчий лист по даній справі видано 24.03.2015 року.

Відповідачем було проведено перерахунок державної та додаткової пенсії та нараховані до виплати кошти в сумі 18 599, 01 грн.

Однак, сума заборгованості так і не була фактично виплачена.

Вказуючи на те, що відповідач прострочив виконання зобов`язань за вищезазначеними рішеннями суду, зазначає, що відповідно до положень ст. 625 ЦК України має виплатити йому суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, що відповідно до розрахунку позивача складає загальну суму у розмірі 75 624,27 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на його користь нараховані інфляційні втрати в сумі 47 196,73 грн. та 3% річних в сумі 5 983,267 грн. за період з 01.08.2012 року по 30.11.2018 року на суму заборгованості нарахованої на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2011 року та постанови Дніпропетрвського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2012 року по справі № 2а-5307/2011 та нараховані інфляційні втрати в сумі 20 059,52 грн. та 3% річних в сумі 2 384,75 грн. за період з 21.01.2015 року по 30.04.2019 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 року по справі № 335/11295/14а, у загальній сумі 75 624,27 грн.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог та остаточно просив суд стягнути з відповідача нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 18.08.2016 року по 30.11.2018 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23.05.2011 року та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2012 року по справі № 2а-5307/2011 на нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 21.01.2015 року по 30.04.2019 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 року по справі № 335/11295/14а у загальній сумі 34 888, 21 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2019 року позовні вимоги залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд невірно визначив характер спірних правовідносин, як наслідок неправомірно не застосував до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у зазначених вище судових рішеннях не було визначено конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягає стягненню, таке зобов`язання не може вважатися грошовим. Тому підстави для застосування положень ст. 625 ЦК України у даному випадку відсутні.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2011 року та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2012 року у справі № 2а-5307/11 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з урахуванням виплачених сум з 10 листопада 2010 року по 22 липня 2011 року.

Постанова суду набрала законної сили 01.08.2012 року. Виконавчий лист у справі видано 17.04.2013 року.

Відповідно до виписки з карткового рахунку позивача, виплата пенсій за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 2а-5307/11 у розмірі 31 486,33 грн. здійснена 30.11.2018 року.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 року у справі № 335/11295/14-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсії за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком з 26.03.2014 року, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» включно, за відрахуванням фактично отриманих сум. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

24.03.2015 року за вказаним рішенням суду видано виконавчий лист.

Оскільки виплата пенсій за постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2011 у справі № 2а-5307/11 була проведена позивачеві лише 30.11.2018 року, а за постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 року у справі № 335/11295/14а, пенсія не виплачена дотепер, позивач вважає, що наявні підстави для застосування наслідків невиконання грошових зобов`язань, визначених ст. 625 ЦК України у вигляді стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% річних відповідно до наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог в загальній сумі 34 888,21 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Таким чином з урахуванням викладеного вбачається, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2011 у справі № 2а-5307/11 та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 року у справі № 335/11295/14а, було зобов`язано відповідача вчинити певні дії, а саме провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у зазначених судових рішеннях не було визначено конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягає стягненню, таке зобов`язання не може вважатися грошовим. Тому підстави для застосування положень ст. 625 ЦК України у даному випадку відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 20.02.2019 у справі № 642/6005/17.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції неправомірно не застосував до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України є необґрунтованим, оскільки питання пов`язані за здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 29 листопада 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко