Єдиний унікальний номер 233/2036/16-ц Номер провадження 22-ц/804/589/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.

за участю:

секретаря судового засідання Сергєєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 233/2036/16-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2018 року у складі судді Наумик О.О., -

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ "Приватбанк") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 травня 2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 800 грн. у вигляду встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Посилаючись на те, що ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит, а відповідач грошові кошти для погашення кредиту та процентів своєчасно не надав, чим порушив свої зобов'язання за договором, заборгованість за кредитним договором станом на 29.02.2016 року складає 11 104,63 грн., з яких 674,63 грн. - заборгованість за кредитом; 6 725,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 504,98 штраф (процентна складова), просив стягнути зазначену заборгованість з відповідача (а.с. 2 - 3).

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 14 травня 2010 року станом на 29.02.2016 року в розмірі 7 399,65 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн. (а.с. 55 - 57).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2017 року заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2016 року скасовано (а.с. 86).

21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" змінило тип банку з публічного та приватне акціонерне товариство та змінило найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі АТ КБ "Приватбанк"), що підтверджується Статутом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" в редакції, яка затверджена наказом Мінстерства фінансів України (рішенням єдиного акціонера) від 21.05.2018 року № 519 (а.с. 174, а.с. 214 - 216).

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с. 203 - 205).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, а саме, що позивачем не доведено укладення між сторонами кредитного договору та відповідно неналежне виконання з боку відповідача, як позичальника, зобов'язань за цим договором.

Суд зазначив, що на підтвердження своїх позовних вимог позивачем суду надано копії "Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку", яка містить підпис ОСОБА_3, довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП2010-256. Проте сторона відповідача укладення кредитного договору № б/н від 14.05.2010 року заперечує, посилається на те, що Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, копію якої надано позивачем, відповідач не підписував.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.02.2018 року у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу. На клопотання експерта про надання оригіналу досліджуваного документу "Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку"від 14.05.2010 року, позивач повідомив про неможливість надати оригінал документа для проведення експертизи у зв'язку з відсутністю доступу до архіву Донецького регіонального управління ПАТ КБ ПриватБанк, який розташований у місті Донецьк. Через відсутність оригіналу досліджуваного документу "Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку"від 14.05.2010 року Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз, експертам якого було доручено проведення експертизи, повідомлено про неможливість надання висновку

Доводи позивача про те, що у нього відсутня можливість надати суду оригінал "Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку"від 14.05.2010 року у зв'язку із знаходженням оригіналу кредитного договору в архіві у м. Донецьку, суд не взяв до уваги з тих підстав, що договір кредиту, який не погашено, не вичерпує свою дію фактом лише його підписання та не може бути переданий до архіву до закінчення його дії та виконання, оскільки не можна розраховувати на беззаперечне його виконання сторонами без необхідності врегулювання спірних питань, що можуть виникнути при його виконанні. Обставина передачі оригіналу договору на окуповану територію м. Донецька сама по собі не замінює обов'язку позивача підтвердити обставини, на які він посилається в обґрунтування позову.

Звільнення позивача від обов'язку доказування буде порушенням принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. Грунтування судового рішення на припущеннях навіть з урахуванням загальновідомих обставин щодо проведення антитерористичної операції є не припустимим. Рішення суду не може обґрунтовуватись лише правовими підставами або аргументами, на які є посилання в позовній заяві, без встановлення відповідних фактів. Позивач стверджує про наявність обов'язку відповідача, як позичальника, виконувати умови договору кредиту, які позивач підтвердити не може.

Крім того, виникнення між сторонами певних правовідносин позивач ніякими іншими доказами, ніж копією кредитного договору у формі приєднання, не доводить.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України суд застосував наслідки ухилення позивача від подання експертам необхідного оригіналу договору, без якого провести експертизу неможливо, визнавши факт неналежності підпису ОСОБА_3 в "Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку"від 14.05.2010 року, для з'ясування якого була призначена експертиза (а.с. 203 - 205).

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач АТ КБ "Приватбанк" в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі, які відповідачем не спростовані:

- копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", з якої чітко вбачаються персональні дані відповідача, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто. Відповідач, підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг;

- розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору;

- витяги з Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів Банку.

Відповідно до укладеного договору N б/н від 14.05.2010 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-pecypc, зазначений банком.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг, які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

При укладанні договору сторони керувались частиною 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме "Умови та Правила надання банківських послуг" та "Тарифи Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua.

Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач приєднався до запропонованої банком пропозиції.

Заявою відповідача підтверджено той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ "Приватбанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Верховний суд в постанові від 06.02.2018 року у справі № 755/2720/16-ц зазначив, що у справі відсутні докази про те, що ОСОБА_3 звертався до банку з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору, а тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору. Відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк", в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинні під час укладення договору.

Отже відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

В даному випадку відповідач підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Доказів, що відповідача не було ознайомлено у Умовами та правилами, Тарифами банку або ж було ознайомлено з іншими Умовами та правилами, відповідач не надав (а.с. 208 - 212).

Копія апеляційної скарги позивача АТ КБ "Приватбанк представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27.11.2018 року (а.с. 199), отримана 02 лютого 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 229).

Письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відповідно до частини 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання апеляційного суду 27 лютого 2019 року сторони не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином: судову повістку - повідомлення про розгляд справи 27 лютого 2019 року позивач АТ КБ "Приватбанк" отримав 19 лютого 2019 року, представник відповідача ОСОБА_5 - 15 лютого 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 235, а.с. 237).

Позивач АТ КБ "Приватбанк" суд про причини неявки у судове засідання його представника не повідомив, відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 суд про причини неявки у судове засідання також не повідомили і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що сторони не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, явка яких у судове засідання обов'язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача АТ КБ "Приватбанк" задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Отже інформація, яка повинна бути надана до моменту укладання договору однією із сторін є частиною пропозиції та істотною умовою договору, оскільки обов'язковість її оприлюднення прямо передбачена Законом.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме, факту укладення між сторонами договору про надання банківських послуг, позивач надав суду копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої ОСОБА_3 14 травня 2010 року, підписавши цю анкету-заяву, дав згоду з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 6).

Згідно розділу 2.1.1 "Кредитні карти" Умов та Правил надання банківських послуг, які затверджені наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-258 (далі Умови), які позивачем долучено до позовної заяви та які відповідно до частини 1 ст. 634 ЦК України є формуляром договору приєднання, для надання послуг Банк видає Клієнту Карту, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування та Заяві, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг (п. 2.1.1.2.1) (а.с. 8 - 31).

Проте відповідач факт підписання ним анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14 травня 2010 року заперечує, тобто не визнає факт укладення та наявності між ним та банком договору про надання банківських послуг. Представник відповідача посилається на те, що відповідач щодо отримання в кредит грошових коштів до ПриватБанку не звертався, кредитних карток не отримував, а отже ніяких кредитних правовідносин між банком та відповідачем не існує.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В порушення частини 5 ст. 95 ЦПК України на копії анкети-заяви, яка містить підпис, який виконаний від імені ОСОБА_3, не зазначено про наявність у позивача оригіналу цього письмового доказу. Ким засвідчена зазначена копія в ній не зазначено, засвідчувальний напис має лише підпис, але посада особи, яка засвідчила цю копію, її прізвище, ім'я та по батькові не зазначені, дата засвідчення відповідності копії оригіналу документа не зазначена.

З метою доведеності своїх заперечень щодо підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачем було заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи (а.с. 11).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2018 року клопотання відповідача було задоволено та призначено судову почеркознавчу експертизу,на вирішення якої були поставлені питання: Чи заповнений документ "Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке"від 14.05.2010 року (аркуш справи 6) в частині до п. 6 "Отметка банка"відповідачем ОСОБА_3 або іншою особою та чи виконаний підпис в графі "Подпись"цього документу відповідачем ОСОБА_3 або іншою особою?

Проведення експертизи було доручено експертам Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. 138 - 139).

21 лютого 2018 року та 26 липня 2018 року до суду надійшли клопотання експерта № 271 від 12.02.2018 року та № 2603/2694 від 17.07.2018 року про надання додаткових матеріалів необхідних для надання висновку, зокрема, оригіналу досліджуваного документу "Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке"від 14.05.2010 року, оскільки в матеріалах справи на а.с. 6 міститься копія зазначеного документа, в той час як почеркознавчі дослідження здійснюються тільки за наявністю оригіналів документів. В клопотанні міститься застереження про те, що при відсутності оригіналів досліджуваних документів проведення експертизи буде неможливим й експерт повинен буде повернути матеріали без виконання (а.с. 146, а.с. 159 - 160).

На виконання клопотання експерта позивач повідомив про неможливість надати для проведення експертизи оригінал витребуваного документу - Анкети-заяви від 14.05.2010 року, підписаної від імені ОСОБА_3, у зв'язку із відсутністю доступу до архіву Донецького регіонального управління ПАТ КБ ПриватБанк, розташованого у місті Донецьк (а.с. 154).

21 вересня 2018 року до суду надійшло повідомлення судового експерта Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз № 2603/2694 від 12.09. 2018 року про неможливість надання висновку, оскільки за клопотанням експерта не надано в тому числі і оригінал досліджуваного документу "Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке"від 14.05.2010 року (а.с.167 - 168).

Отже, позивачем не надано оригінал Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 14 травня 2010 року для проведення судової почеркознавчої експертизи, без наявності якого проведення експертизи є неможливим, та взагалі не доведена наявність у нього оригіналу такої Анкети-заяви.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано застосував наслідки ухилення позивача від подання експертам необхідного оригіналу Анкети-заяви від 14 травня 2010 року, без наявності якого провести експертизу неможливо, визнавши факт неналежності підпису ОСОБА_3 в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 14.05.2010 року, для з'ясування якого була призначена судова почеркознавча експертиза.

Посилання позивача на те, що оригінал Анкети-заяви начебто знаходиться у місті Донецьку в архіві Донецького регіонального управління ПАТ КБ ПриватБанк, доступ до якого відсутній через проведення антитерористичної операції, не спростовують висновків суду.

Закон України від 12.08.2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" не містить будь-яких особливостей чи виключень щодо доказування та надання доказів, основних засад (принципів) цивільного судочинства, зокрема, змагальності сторін, диспозитивності.

Відповідно до частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Будь-яких інших доказів, ніж копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 14.05.2010 року, які підтверджують факт укладення договору про надання банківських послуг між Приватбанком та відповідачем ОСОБА_3, зокрема, доказів видачі саме відповідачу ОСОБА_3 кредитної картки, позивачем суду також не надано.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог позивача.

Надані позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не є доказами, які підтверджують факт укладення між сторонами у цій справі договору про надання банківських послуг та відповідно виникнення у відповідача зобов'язань за цим договором.

Відповідно до частини 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", відповідач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, тобто приєднався до запропонованої банком пропозиції. Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Привила були чинні під час укладення договору. Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчать про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них (а.с. 208 - 212).

Проте позивачем в апеляційній скарзі не наведено жодних заперечень щодо підстав, з яких йому було відмовлено у задоволенні позовних вимог, а саме, що ним не доведено підписання відповідачем ОСОБА_3 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Отже, позивачем не спростовано висновки суду першої інстанції про те, що підпис в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14 травня 2010 року ОСОБА_3 не належить, що позивачем не доведено факт підписання відповідачем ОСОБА_3 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. За відсутності підписаної саме відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідно до п. 2.1.1.2 Умов та Правил надання банківських послуг не можна казати про укладення між позивачем та відповідачем договору приєднання.

До суду апеляційної інстанції позивачем не надано ні оригінал Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 14 травня 2010 року, ні будь-які інші докази, які підтверджують факт підписання Анкети-заяви від 14 травня 2010 року саме відповідачем ОСОБА_3

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції повно та правильно встановив фактичні обставини по справі, дав належну оцінку наданим сторонами доказам, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права,підстав для скасування або зміни рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення суду - без змін, будь - які доводи щодо розподілу судових витрат в апеляційній скарзі відсутні, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні.

За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 067,00 грн. (а.с. 213, а.с. 221).

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, підстави для відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відсутні, судові витрати по сплаті позивачем судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 067,00 грн. покладаються на позивача.

Відомості про інші судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, сторонами не надані.

Відповідно до п. 1 частини 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, оскільки ціна позову у даній справі складає 11 104,63 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2016 року, в якому позивачем була подана позовна заява. Відповідно до ст. 7 Закону України від 25.12.2015 року № 928-VIII "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2016 року встановлено у розмірі 1 378 гривень.

Отже, відповідно до п. 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду у цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: О.Д. Канурна

Ю.М. Мальований

Повне судове рішення складено 04 березня 2019 року.

Головуючий суддя : Л.І. Соломаха