Справа № 212/162/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

19 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., за участі секретарі судового засідання Нестеренко В. В., за участю: позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Приватного нотаріуса Бондар Ірини Михайлівни, третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області державний виконавець Ходикіна Владлена Василівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 24.05.2017 р. №4597, на загальну суму 54 901,19 гривень (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот одна гривня 19 копійок), щодо звернення стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.07.2010 року таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що в грудні 2017 року, він отримавши щомісячну заробітну плату на підприємстві, на якому він працює, виявив, що з його заробітної плати проводиться відрахування за виконавчим провадженням №54848436, відкритим державний виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ходикіною В.В. Звернувшись до Покровського ВДВС він дізнався, що стягнення провадиться на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 24.05.2017 р. №4597.

Згідно вказаного виконавчого напису нотаріуса, з Позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто грошову суму в розмірі 51 901,19 гривень за нібито кредитним договором №б/н від 22.07.2010 року. Крім того, стягнуто 3000,00 гривень витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. Вказує, що між позивачем та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» не укладався кредитний договір № б/н від 22.07.2010 року і грошових коштів за даним договором він не отримував, що вказує на той факт, що даний виконавчий напис повинен бути визнаний таким, який не підлягає виконанню.

05.07.2010 року між Позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено угоду № SAMDN9314. Згідно даної угоди позивач отримав строковий кредитний ліміт на банківську карту на суму 9800,00 гривень. Інших кредитних договорів між позивачем та відповідачем не укладалось, а таким чином йому не відомо походження кредитного договору від 22.07.2010 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та особою, яка зазначена у виконавчому написі як боржник ОСОБА_1 .

Вважає, що даний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог чинного законодавства України, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню оскільки відповідно до виконавчого напису стягнення нотаріусом проведено за 6 років 8 місяців 9 днів, а саме з 22.07.2010 по 31.03.2017 року. Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж було здійснено 07.03.2014 року на суму 100,00 грн. Отже строк позовної давності сплив 07.03.2017 року, що вплинуло на безспірність вимог та вказує на пропущення строків позовної давності, але нотаріусом до уваги взято не було.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився та надав відзив, в якому зазначається, що позовні вимоги не визнають, всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані та виконавчий напис видано відповідно до закону.

В судове засідання відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та третя особа державний виконавець Покровського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ходикіна В.В. не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 24 травня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ 29.06.1999 року за № 1172, видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4597.

Стаття 87 Закону України «Про нотаріат», вказує, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 зазначеного Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Де відображено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором ОСОБА_1 отримував, у зв`язку з чим останній позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Таким чином, ОСОБА_1 не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди.

З матеріалів справи вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Вказана обставина підтверджується копіями документів, наданих нотаріусом до суду, на підставі яких він вчинив виконавчий напис. Виписки із особового рахунку боржника серед цих документів немає.

З виписки з рахунку боржника вбачається, що останній платіж на картку був зроблений боржником 07.03.2014р. на суму 100,00 грн., а із заявою про видачу виконавчого напису стягувач звернувся до нотаріуса лише 24.05.2017.

Нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив вимоги Закону України «Про нотаріат», та вказаної вище Інструкції.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст. 3, 12, 81, 263, 265 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Приватного нотаріуса Бондар Ірини Михайлівни, третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області державний виконавець Ходикіна Владлена Василівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 24.05.2017 р. №4597, на загальну суму 54 901,19 гривень (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот одна гривня 19 копійок), щодо звернення стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.07.2010 року таким, що не підлягає виконанню.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29 листопада 2019 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак