Справа № 136/2617/18
провадження № 2/136/971/18
РІШЕННЯ

іменем України

"28" лютого 2019 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох дітей та дружини, яка доглядає дитину інваліда, а також додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що вони із відповідачем є батьками двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають біля неї та перебувають на її утриманні. Син ОСОБА_4 являється інвалідом з дитинства, не може обходитися без постійного стороннього догляду, тому вона опікується ним, він потребує постійного лікування та додаткових витрат повязаних із особливостями його хвороби. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей та на її утримання, як дружини з якою проживає дитина з інвалідністю не надає, а також не приймає участі у додаткових витратах на сина ОСОБА_4, хоча офіційно працевлаштований та є фінансово спроможним, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення до суду позову і до досягнення дітьми повноліття, на її утримання, як дружини з якою проживає дитина з інвалідністю в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до листопада 2019 року, а також додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі по 1 500 грн. щомісячно до листопада місяця 2019 року.

Ухвалою суду від 09.01.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надав, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що батьками дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сторони спору, в підтвердження чому є свідоцтва про народження серія І-АМ №399765 та серія І-АМ №252542 (а.с.5,7).

Як убачаться із довідки виданої Липовецькою міською радою від 02.11.2018 за №4857 (а.с.6), діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають біля матері в м. Липовець по вул. Соборності, 83, Вінницької області.

Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути аліменти із відповідача на її користь на утримання їх спільних дітей до досягнення ними повноліття, на її утримання як дружини з якою проживає дитина інвалідністю, а також додаткових витрат повязані з особливостями хвороби дитини, яка є інвалідом.

Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей суд виходить з такого.

Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач визначила спосіб стягнення аліментів на дітей у вигляді частки.

Відповідно до ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які слід стягнути із відповідача на користь позивача на утримання двох дітей, суд враховує обставини визначені частини 1 статті 182 СК України, а також обставини встановлені в ході судового розгляду, рівного обовязку батьків щодо утримання їх спільних дітей, а також виключного права того з ким проживає дитина на вибір способу стягнення аліментів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх дітей у частці в розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов в цій частині обґрунтований, отож підлягає до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів із відповідача на користь позивача на її утримання як дружини, яка проживає з дитиною з інвалідністю, суд виходить з такого.

За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право:

1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом;

2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду;

3) цей з подружжя опікується нею;

4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

З аналізу вказаної норми слідує, що відсутність хоча однієї із перерахованих підстав не призводить до виникнення відповідного юридичного складу та не надає особі права на утримання. Доказування у такій категорії справ має ґрунтуватися на сукупності доказів.

Аналізуючи зібрані у справі докази у даній справі судом встановлено, що рішенням обласної лікувально консультативної комісії №564 (а.с.10), визначено, що дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, залежно від міри втрати здоровя та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі та встановленому йому діагнозі підлягає підгрупі «А», у звязку із чим складено індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда, в якій визначено реабілітаційні заходи, їх обсяги, строки проведення (а.с.8, 9).

Наведене підтверджується і медичним висновком №45 від 30.11.2017 (а.с.11).

Згідно довідки виданої КНП «Липовецький районний центр первинної медико санітарної допомоги» Липовецької районної ради Вінницької області (а.с.13), дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, потребує постійного стороннього догляду та медикаментозного лікування.

Позивач ОСОБА_1 є законним представником дитини інваліда з дитинства ОСОБА_6, на що вказує посвідчення серія ААГ № 032955 видане Управлінням праці та соціального захисту населення Липовецької РДА (а.с.14).

У той же час матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження платоспроможності платника аліментів та можливості надавати позивачеві матеріальне утримання як дружині з якою проживає дитина інвалід.

Крім цього, суд враховує, що особливістю права на утримання дружини з якою проживає дитина інвалід є його тривалий характер, оскільки воно триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає, відтак є незрозумілим для суду обмеження позивачем у вимогах строку «до листопада 2019 року».

Зважаючи на встановлені судом обставини та досліджені судом докази, суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині недоведені.

Вирішуючи вимоги про стягнення додаткових витрат із відповідача на користь позивача повязаних з особливостями хвороби дитини, яка є інвалідом, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Зібрані у справі докази підтверджують наявність особливих обставин, оскільки спільна дитина сторін цього спору страждає на тяжку хворобу, за наявності яких закон зобовязує того з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана брати участь у додаткових витратах на дитину.

За правилами ч.2 ст.185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З аналізу вказаної норми слідує, що розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК.

До участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами можна притягати лише батьків дитини. Оскільки у цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні суду окремо (п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів").

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивач просить присудити із відповідача на її користь додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі по 1500 гривень щомісячно до листопада місяця 2019 року, утім на підтвердження вказаних обставин надала накладну №500 від 01.02.2017 на суму 8050 гривень, які не просить стягнути, вказуючи, що вони були понесені ними з відповідачем спільно. У той же час інших належних та допустимих доказів таких витрат, які вона фактично понесла або передбачає понести, не надала, не обґрунтувала визначений нею розмір додаткових витрат, які просить суд стягувати із відповідача та обмеження їх у часі до листопада місяця 2019 року, не довела обставин, які підлягають доказуванню за вказаними вимогами, у звязку із чим, суд вважає, що в цій частині позову також слід відмовити через недоведеність.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня предявлення позову.

При цьому, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах суми платежу за один місяць.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст. 88, 180-184, 185, 191 СК України, ст. 2, 12, 13, 141, 259, 263, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4; РНОКПП - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5; РНОКПП - НОМЕР_2) про стягнення аліментів на утримання двох дітей, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову 17.12.2018 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6; РНОКПП - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5; РНОКПП - НОМЕР_2) про стягнення аліментів на утримання дружини, яка доглядає дитину інваліда, а також додаткових витрат на дитину, - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп., судові витрати у вигляді судового збору 1536, 80 гривень компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Т. Кривенко