Справа№ 328/2703/19
05.11.2019
РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2019 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Гавілей М.М., за участі секретаря судового засідання Королькової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Токмацького міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту народження дитини у порядку статті 317 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - місто Донецьк,Київський район, Донецької області, Україна, мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заявниця, як родич батьків дитини, звернулась до Токмацького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з заявою щодо реєстрації народження дитини, але їй було відмовлено в реєстрації народження дитини та видачі свідоцтва про народження оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту народження необхідно заявниці для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Враховуючи викладене, просить встановити факт народження дитини.

В судове засідання заявниця не з`явилася, до суду надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на заяві наполягала.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник Токмацького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності. Проти вимог заявника не заперечував.

Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , свідоцтва про обруження серії НОМЕР_2 , заявниця ОСОБА_1 являється матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідно, бабусею (родичкою) новонародженої дитини, про яку заявниця вказує у заяві.

Наведені докази підтверджують родинні відносини заявниці з особою, щодо якої ставиться питання про встановлення вище згаданого юридичного факту народження на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 Виконавчим комітетом Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області 02 серпня 2016 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є громадянами України.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження № НОМЕР_4 від 25.10.2019 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Донецьк, Київський район, народився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Як вбачається з письмової відповіді Токмацького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 05.11.2019 року за № 124/17.23.06-102, у проведенні державної реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої дитини було відмовлено, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Зазначене стало підставою для звернення ОСОБА_1 , як родича (баби) до суду з даною заявою.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-У11 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», територія м.Донецька, де народилася дитина, на даний час є тимчасово окупованою територією.

У зв`язку із неможливістю виконання повноважень відділами державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції, їх повноваження здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за межами цих територій. Кожен громадянин України, який переселився з району проведення антитерористичної операції, має право звернутися до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану на його вибір для вирішення питань, що входять до їх компетенції.

При цьому, бланки суворої звітності, в тому числі документи про державну реєстрацію актів цивільного стану, які були видані на цих територіях після 01.12.2014 року не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України.

В той же час, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v.Turkey, 18.12.1996 §45) обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, але у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96).

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», встановлює обов`язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст. 17 цього Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з абз.2 п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Встановлення факту народження дитини позасудовим шляхом неможливе, але є необхідним для реалізації батьківських прав відносно дитини та подальша реалізація дитиною своїх конституційних прав і обов`язків.

Вирішити питання реєстрації народження дитини у позасудовий спосіб не вбачається можливим, оскільки місце народження є тимчасово окупованою територією.

Доказів на спростування наведених вище та встановлених обставин суду не надано.

Таким чином, реєстрація народження дитини чоловічої статі ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась. Дані обставини підтверджуються вищезазначеними зібраними у справі доказами. Наявні у справі копії медичного свідоцтва про народження №1567 від 17.10.2019 року, обмінної карти, пологового будинку від 21.10.2019 року, свідоцтва про народження № НОМЕР_4 від 25.10.2019 року, видані на тимчасово окупованій території України, відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення праві свобод громадян та правовий режимна тимчасово окупованій території України», є недійсною і не створює правових наслідків, проте сприймається судом в сукупності як докази в даній справі про встановлення факту народження дитини.

З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та дитина, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст.2, 10, 19, 263-265, 293, 315, 317, 319 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Токмацького міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту народження дитини у порядку статті 317 ЦПК України - задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - місто Донецьк, Київський район, Донецької області, Україна, мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ч.4 ст.317 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорозької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: