УХВАЛА

29 жовтня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Прохоренко В.В.,

секретар Тихоша Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву подання старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника,

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець Дніпровського ДВС ГТУЮ у Херсонській області Гудзь М.А., звернувся до суду із заявою про звернення стягнення на майно боржника, в якому просив суд надати дозвіл на звернення стягнення на майно боржника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування зазначив, що на виконанні у Дніпровському відділі ДВС перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №667/10145/13 виданого 06.03.2014 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ АТ "УКРГАЗАНК" заборгованості згідно якого: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 28860,75 дол. США та 55656,68 грн, а також судовий збір в сумі 2873,41 грн та витрати за інформаційно технічне забезпечення у сумі 120 грн. 10.12.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття вищевказаного виконавчого документу направлено сторонам виконавчого провадження до виконання та відома. При перевірці майнового стану боржника встановлено, що за боржником рухомого майна не зареєстровано, офіційно не працевлаштований, пенсій та інших виплат не отримує, рахунки відкритті в банківських установах не виявлені, про що свідчать відповідні довідки, зареєстрованим значиться в гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 , однак не проживає.

Крім того встановлено, що за боржником ОСОБА_1 зареєстровано нерухоме майно, а саме однокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_3 . Арешт на майно боржника накладено 03.09.2015 при попередньому пред`явлені виконавчого документу до виконання на все нерухоме майно та на вказану однокімнатну квартиру постановою про накладення арешту 13.06.2019 року.

14.10.2013 року однокімнатна квартира що розташована за адресою: АДРЕСА_3 була реалізована на прилюдних торгах. Переможцем торгів (покупцем квартири) став громадянин ОСОБА_2 . Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона у справі № 666/6666/13-ц позов ОСОБА_1 , про визнання прилюдних торгів та протоколу прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, що є предметом іпотеки недійсними, застосування реституції, про визнання свідоцтва про право власності, виданого за результатами торгів, недійсними - задоволено частково. Вказаним рішенням суду визнано проведені ХФ № 22 ПП «Нива В.Ш.» 14.10.2013 року прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4 , що є предметом іпотеки та належної на праві власності ОСОБА_1 , та складений за їх результатами протокол про проведення прилюдних торгів № 2213278 від 14.10.2013 року - недійсними. Також, визнано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 , видане 15.10.2013 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Бєгєй В.О., за результатами прилюдних торгів ОСОБА_2 , та зареєстроване в реєстрі за № 14455 - недійсним.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 20.03.2014 року в частині позовних вимог про визнання прилюдних торгів та протоколу прилюдних торгів недійсними залишено без змін, виключивши з його мотивувальної частини висновки суду про неправомірну бездіяльність державного виконавця. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 20.03.2018 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 14.04.2012 року залишено без змін.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився. про причину суд не сповістив

Відповідно доположень ч.11статті 440ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши таким чином обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення подання у зв`язку з наступним

Відповідно до ст. 440 ЦПК України, суд за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця може звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Виходячи зі змісту даної норми права, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, право власності на яке боржником не зареєстровано в установленому законом порядку, застосовується судом у випадку встановлення факту відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Крім цього, подання державного виконавця про звернення стягнення на майно, яке не зареєстровано в установленому законом порядку, розглядається негайно, а з огляду на положення ст.ст.12, 81 ЦПК України саме на державного виконавця покладено обов`язок доказування факту відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

З матеріалів подання вбачається, що у Дніпровському відділі ДВС перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №667/10145/13 виданого 06.03.2014 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗАНК" заборгованості у сумі 28860,75 дол. США та 55656,68 грн, а також судовий збір в сумі 2873,41 грн та витрати за інформаційно технічне забезпечення у сумі 120 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів цивільної справи №667/10145/13 наявний договір іпотеки без заставної від 29.01.2007 року відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку ВАТ АБ "Укргазбанк" в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 156 від 29.01.2007 року квартиру АДРЕСА_4 . Вказаний іпотечний договір зареєстровано у Державному реєстрі іпотек 29.01.2007 року та накладено заборну відчуження.

Для визначення майнового стану боржника державним виконавцем було проведено ряд виконавчих дій.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно сформованих відносно суб`єкту за боржником ОСОБА_1 станом на 28.10.2019 року не зареєстровано нерухоме майно, а саме однокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_3 , а значиться зареєстрованим за попереднім власником ОСОБА_2

30.07.2019 державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме однокімнатної квартири житловою площею 16,9 кв.м., загальною площею 32,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

01.08.2019 постанова про опис та арешт майна направлено боржнику до відома, згідно поштових повідомлень листи повернулися у зв`язку тим що боржник за адресами реєстрації не проживає.

Відповідно до ч.ч.1-4 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У такому випадку виконавцю, окрім надання відповідних документів обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. Вимоги статті 50 Закону України "Про виконавче провадження", які б слугували підставою для задоволення подання, не були додержані державним виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться за відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна .

За положеннями Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 33 України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).Нормами статей 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V ЗУ «Про іпотеку» та ЗУ «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Згідно із Правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-224цс16: «Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

З матеріалів справи встановлено, що оцінка майна боржника на яке приватний виконавець просить звернути стягнення не проводилась, що є важливим для вирішення вказаного питання, оскільки вартість спірного майна може значно перевищувати розмір заборгованості. Із поданих суду матеріалів не вбачається, що приватним виконавцем вживалися всі заходи в рамках цього виконавчого провадження, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема не долучено до заяви доказів, які б свідчили про відсутність у боржника коштів чи іншого рухомого майна, доказів того що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження, про початок примусового виконання рішення суду - адже вимоги надсилалися за адресою спірного майна та отримані боржником не були, а в подані не міститься жодного посилання на докази, які б свідчили проте, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та які дії чи бездіяльність вчинив боржник, які б свідчили про свідоме ухилення від виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання старшого державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. 182 ЦК України, ст. 440 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні подання старшого державного виконавця державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В.Прохоренко