Справа № 456/2060/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/811/2394/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Іванова О.О.

з участю: Федоришин Н.С., ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2018 року у справі за заявою Старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про встановлення або зміну способу виконання рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області Федоришин Н.С., звернувся до суду із заявою про встановлення або заміни способу виконання рішення суду. В обґрунтування заяви, покликається на те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження АСВП №55535137 по примусовому виконанню виконавчого листа №456/2060/16-ц від 15.01.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 73581,37грн. та моральної шкоди в сумі 350000 грн. та судові витрати 4468,70грн (в загальному 428050,07грн.). Виконавцем вчинено всі дії щодо розшуку майна боржника. Згідно повідомлення ПФУ боржник ОСОБА_3 отримує пенсію, інших доходів немає. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що боржнику ОСОБА_3 належать земельна ділянка та житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право власності від 2002 року. Оскільки боржником рішення не виконано, державний виконавець звертає стягнення на кошти та інше майно боржника. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, боржником не погашено, тому звертається стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло. Можливе звернення стягнення на єдине житло боржника, однак виявлено, що за даною адресою прописана неповнолітня дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Згідно документів в 2008 році накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 для забезпечення позову, однак ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована в господарство ОСОБА_3 за вищевказаною адресою 30.06.2011 року, що підтверджено довідкою виданою виконкомом Воля-Задеревацької сільської ради. На даний час ОСОБА_5 проживає із своєю мамою ОСОБА_6 в с. Воля-Задеревацька, але за іншою адресою в з'язку із смертю її батька. Згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. При зверненні Стрийським МР ВДВС до органу опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації про надання дозволу на реалізацію будинку, що на праві власності належить ОСОБА_3, Стрийська РДА не надала дозволу на продаж будинку мотивуючи це тим, що згідно ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» та з метою захисту прав та інтересів дітей комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне зберегти право користування житлом за неповнолітньою ОСОБА_5 До Стрийського міськрайонного ВДВС звернулась ОСОБА_4 із листом про звернення до Стрийського міськрайонного суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, а саме стягнення не нерухоме майно ОСОБА_3, оскільки згідно повідомлення Воля-Задеревацької сільської ради від 10.04.2018 ОСОБА_5, проживає разом із своєю мамою ОСОБА_6, яка здійснює за нею догляд, дитина знаходиться на утриманні матері, також повідомлено, що ОСОБА_6, проживає разом з дочкою за адресою АДРЕСА_2 без реєстрації, а тому просила встановити або змінити спосіб і порядок виконання рішення Стрийського міськрайонного суду № 456/2060/17 від 15.01.2018р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 73 581,37грн. та моральну шкоду в сумі 350 000грн. та судові витрати 4468,70грн (в загальному 428050,07грн.), а саме стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалу оскаржив старший державний виконавець Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федоришин Н.С. В апеляційній скарзі зазначає, що постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не врахував те, що в порядку забезпечення позову на майно відповідача було накладено арешт у 2008 році, а дитина в даному будинку зареєстрована 30 червня 2011 року. Крім цього, стверджує, що рішення відповідно до Конституції України є обов'язковим до виконання та саме на виконавчу службу покладені обов'язки щодо його примусового виконання. Стверджує, що державним виконавцем складено відповідні акти про те, що дитина ОСОБА_5 лише зареєстрована у будинку, який підлягає примусовій реалізації, однак там не проживає, а тому лише факт реєстрації унеможливлює швидке та ефективне виконання рішення. Просить скасувати ухвалу та встановити спосіб виконання виконавчого листа №456/2060/16-ц від 15.01.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 73581,37 грн. та моральну шкоду в сумі 350000 грн. та судові витрати 4468,70 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Згідно з ст. 435 ЦПК України за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) суд може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Пунктом 10 частини 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження»(далі Закон) за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Статтею 48 Закону передбачено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику (ст.50 Закону).

Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.08.2017р., позовні вимоги ОСОБА_4, до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено та стягнуто з ОСОБА_3, в користь ОСОБА_4, матеріальну шкоду в сумі 73581,37 грн., моральну шкоду в сумі 350000 грн., та судові витримати в сумі 4468,70 грн.

16 січня 2018 року старшим державним виконавцем Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федоришин Н.С., відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №456/2060/16-ц виданого 15.01.2018р., про що винесено постанову.

З відповіді Пенсійного фонду України № від 16.01.2018р., встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Стрийському об'єднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію в розмірі 1452 грн.

З довідки Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 04.04.2017р., №02-20/3260, вбачається, що на користь ОСОБА_4, згідно виконавчого листа №1-54 від 12.07.2012р., стягнуто 16500 грн.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України № від 16.01.2018р., ОСОБА_3, не перебуває на обліку в органах ДПС.

Згідно відомостей про реєстрацію речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3, на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельна ділянка по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На вказане нерухоме майно накладено обтяження у виді арешту.

Згідно довідки виданої виконкомом Воля-Задеревацької сільської ради Стрийського району Львівської області від 12.02.2018р., №37/02-14, в господарстві по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Актом державного виконавця Федоришин Н.С., від 19.09.2018р., встановлено, що внучка ОСОБА_3, - ОСОБА_5, проживає разом із своєю мамою ОСОБА_6, без реєстрації по АДРЕСА_2, власником якого є ОСОБА_7

Актом державного виконавця Федоришин Н.С., від 29.09.2018р., встановлено, що внучка ОСОБА_3, - ОСОБА_5, яка зареєстрована по АДРЕСА_1, за даною адресою не проживає, живе без реєстрації разом з ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_2 і тільки приходить в гості.

З довідки виданої виконавчим комітетом Воля-Задеревацької сільської ради Стрийського району Львівської області від 18.04.2018р., №02-14/122, встановлено, що зі слів ОСОБА_6, вона на даний час проживає в АДРЕСА_2 без реєстрації, разом з дочкою ОСОБА_5

Згідно відповіді Стрийської районної державної адміністрації на запит старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федоришин Н.С., вбачається, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» та з метою захисту прав та інтересів дітей, комісія з питань захисту прав дитини Стрийської райдержадміністрації, вважала за доцільне зберегти право користування житлом по АДРЕСА_1 за неповнолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відтак орган опіки та піклування не надав дозвіл на реалізацію майна.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про встановлення чи зміну способу виконання рішення, суд першої інстанції виходив із вимог ст. 47 Конституції України, п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федоришин Н.С., яка полягала у стягненні на нерухоме майно боржника ОСОБА_3, зважаючи на те, що задовольнивши заяву, суд своїм рішенням міг би привести до звуження обсягу існуючих майнових прав дітей та/або порушення охоронюваних законом їх інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з таких підстав.

Згідно з ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов'язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що задовольнивши заяву суд може своїм рішенням звузити існуючі майнові права дитини.

Згідно з ст.28 Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Постановляючи ухвалу суд вірно врахував, що Законами України дійсно передбачено наступні обмеження.

Відповідно до ч.3 ст. 17 Закону України від 26.04.01 р. №2402-III "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Згідно ст. 12 Закону України від 02.06.05 р. №2623-IV "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

Згідно п. 66, 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.08 р. № 866, служба у справах дітей за місцем знаходження майна надає консультації громадянам з питань підготовки необхідних документів щодо відчуження майна дитини.

Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Статтею 47 Конституції України гарантовано кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції боржник ОСОБА_3 пояснила, що вказаний будинок є її єдиним житлом, а внучка яка у ньому зареєстрована єдиною близькою особою, оскільки під час відбування покарання вона втратила матір і сина.

З пояснень учасників справи та зібраних доказів, судом встановлено, що орган опіки і піклування не надав дозволу на відчуження майна, право на користування яким має неповнолітня дитина ОСОБА_5, а відтак висновок суду про відмову в задоволенні заяви про встановлення способу виконання рішення є правильним та обґрунтованим.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що державний виконавець не надав суду достатньо доказів, які дають підстави задовольнити заяву, зокрема в матеріалах справи відсутні докази про наявність чи відсутність у боржника будь-якого іншого рухомого чи цінного майна, яке може бути реалізовано .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області залишити без задволення.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк