Справа № 201/6652/18
14 січня 2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі представника позивача Познянського В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теро ЛТД» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних збитків та 3% річних, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 10 477,42 грн., інфляційних витрат у сумі 1234,54 грн. та 3% річних - 338,54 грн. Ухвалою суду від 14.11.2018 року за клопотанням представника позивача замінено первісного відповідача ОСОБА_3, належним відповідачем ОСОБА_2.
В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень від 19.11.2018 року позивач зазначив, що надав послуги з центрального опалення ОСОБА_2, як власниці житла, за адресою АДРЕСА_1.
Позивачем для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення, відповідачу був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1, а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даних послуг з метою їх оплати.
Позивач зазначає, що згідно розрахунку, що додається до позовної заяви за період з червня 2015 року по травень 2018 року інфляційні витрати складають - 1234,54 грн. та 3% річних - 338,54 грн.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення.
Суд вислухав пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Судом встановлено, що 05 листопада 2011 року між ОСОБА_3 та відповідачем укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, який посвідчено приватним нотаріусом Повєткіною Н.М. ВРН № 552574 реєстр 2801 та зареєстрований в реєстрі правочинів за номером 4724519.
Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Згідно з ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
За приписами статті 1 ЗУ «Про теплопостачання» споживач теплової енергії - фізична особа або юридична, яка використовує теплову енергію на підставі договору.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.
Пунктом 14 Правил передбачено, що споживач зобов'язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплопостачання.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна: власником об'єкта нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 25.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на підставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр.
Таким чином, на думку суду позивачем на надано суду належних, достовірних та допустимих доказів тому, що відповідач по справі була споживачем наданих послуг відповідачем за період з червня 2015 року по травень 2018 року з огляду на відсутність права власності у відповідача на житлове приміщення, де такі послуги фактично надавались. Отже, позивачем не надано суду доказів порушення прав останнього саме відповідачем.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 263-265,274-279,280-289 ЦПК України, ст. 509 ЦК України, суд, -
У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Теро ЛТД» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних збитків та 3% річних,- відмовити.
Судові витрати позивача віднести за його рахунок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня складання повного рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: