ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2756/19 Номер провадження 22-ц/814/2726/19Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.,

секретар Зеленська О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФОРЗА»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2019 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРЗА» в особі представника Єнчевої Олени Олександрівни до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «ФОРЗА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування свої позовних вимог посилалося на те, що 20 вересня 2018 року між ТОВ «ФК «ФОРЗА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 49.

Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет-сайті позивача і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відпо-відачеві позику у розмірі, встановленому договором, перерахувавши на картковий рахунок ОСОБА_1 позику у розмірі 6 099 грн. за допомогою платіжної системи: Liqpay, що підтверджується карточкою бухгалтерського рахунку №3611 за 20 вересня 2018 року.

Однак, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує та станом на 20 березня 2019 року має заборгованість у розмірі 11 443,00 грн.

З наведених підстав позивач просив суд визнати дійсним Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №49, укладений 20 вересня 2018 року між ТОВ «ФК «ФОРЗА» та ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФОРЗА» заборгованість в сумі 11 443 грн. за цим договором та судові витрати.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2019 року позов ТОВ «Фінансова компанія «ФОРЗА» задоволено частково. Відмовлено у визнанні дійсним Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 49, укладеного 20 вересня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРЗА» та ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відпові-дальністю «Фінансова компанія «ФОРЗА» суму боргу в розмірі 1 629 грн., 273 грн. 47 коп. судових витрат, а всього 1 902 грн. 47 коп.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ТОВ «Фінансова компанія «ФОРЗА» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «Фінансова компанія «ФОРЗА» задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що районним судом не враховано статті 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме те, що дані статті містять декілька альтернативних способів укладення та підписання електронного договору та не зобов`язують під час укладення електронного кредитного договору використовувати лише той чи інший спосіб укладення договору з переліку, зазначеного у ч. 6 ст. 11 Закону.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно цивільного законодавства або за домовленістю сторін правочин має бути підписаний сторонами, момент його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом.

Саме цим способом підписання договору скористалась ОСОБА_1 під час укладання договору з ТОВ «Фінансова компанія «ФОРЗА». На її мобільний номер, який вона зазначила в особистому кабінеті під час реєстрації надійшов одноразовий ідентифікатор, який потрібно ввести для підписання даного договору. Після введення ОСОБА_1 коду з СМС у відповідне поле та натискання кнопки «оформити кредит», було здійснено підписання договору у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «ФОРЗА» до суду апеляційної інстанції не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 20 вересня 2019 року відповідач ОСОБА_1 зареєструвалася на Інтернет-сайті ТОВ «ФК «ФОРЗА» та на її особистий банківський рахунок були перераховані кошти в розмірі 6 099 грн. Відповідачем погашено 4 470 грн. /а. с. 15/

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринку фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) встановлено, що ТОВ «ФК «ФОРЗА» надано фінансову послугу ОСОБА_1 шляхом укладання договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи.

Абзацем 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Однак прийняття пропозиції від ТОВ «ФК «ФОРЗА» укласти електронний договір (акцепт) ОСОБА_1 здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з наданням онлайн формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абз. 3 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з яким відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Оскільки порядок акцептування пропозиції ТОВ «ФК «ФОРЗА» не відповідає положенням абз. 3 ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», то ТОВ «ФК «ФОРЗА» надано фінансову послугу ОСОБА_1 з недотриманням порядку укладення електронного договору, встановленого ст. 11 та ст. 12 цього Закону, тому Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №49 від 20 вересня 2018 року між ТОВ «ФК «ФОРЗА» та ОСОБА_1 є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі та в силу приписів ст. 1055 ЦК України, такий кредитний договір є нікчемним.

Перевіркою Нацкомфінпослуг встановлено, що надання ТОВ «ФК «ФОРЗА» фінансових послуг здійснювалося з порушенням, зокрема при наданні фінансових послуг ОСОБА_2 , що підтверджується листом Нацкомфінпослуг від 04 квітня 2019 року за №7143/16-12 /а.с. 49/.

Укладення електронного договору за відсутності належної оферти або акцепту, не може бути прирівняний до договору, укладеного в письмовій формі. У зв`язку з цим, такий договір не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з недійсністю договору.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна сторона зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що одержала на виконання цього правочину.

За встановлених обставин, районний суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При цьому суд правомірно виходив з того, що недотримання належної форми правочину, а саме письмової, свідчить про недійсність правочину, отже відсутні правові підстави для задоволення позову в частині визнання дійсним Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №49 від 20 вересня 2018 року між ТОВ «ФК «Форза» та ОСОБА_1 .

При цьому встановивши, що відповідач дійсно отримала на особистий банківський рахунок 6 099 грн., з яких нею сплачено 4 470 грн., суд обгрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача 1 629 грн. та відповідно до ст. 141 ЦПК України розподілив судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФОРЗА» залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Кривчун Т.О.

Пилипчук Л.І.