Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

25 лютого 2019 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коренюка В.П.,

при секретарі Подвисоцькій Т.В.,

розглядаючи заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 у м. Коростені Житомирської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ "Дельта Банк", -

встановив:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Дельта Банк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність предмета іпотеки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 серпня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступник АТ "УкрСиббанк") та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 35570 доларів США з розрахунку 13,5 % річних за користування кредитом на строк до 03.08.2017 року. 08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ "УкрСиббанк" передає АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого до АТ "Дельта Банк" переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення належного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за зазначеним кредитним договором, ОСОБА_1 за договором іпотеки від 03 серпня 2006 року передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру № 16, загальною площею 47,36 кв.м, житловою площею 29,66 кв.м, що є власністю іпотекодавця та знаходиться по вул.Грушевського, 17 у м. Коростені Житомирської області. В іпотечному договорі міститься відповідне застереження, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у разі порушення кредитних зобов'язань. Внаслідок невиконання позичальником кредитного зобов'язання, у нього утворилася заборгованість, яка станом на 28.07.2015 року становить 1225386,13 грн і складається із: - тіла кредиту в сумі 606356 грн 12 коп та відсотків за користування кредитом в сумі 619030 грн 02 коп. Посилаючись на наведене, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що розташована за вищезазначеною адресою, шляхом визнання права власності на нерухоме майно за ПАТ "Дельта Банк".

Представник позивача до суду не зявився, однак надав суду заяву, де просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та проти винесення по справі заочного рішення не заперечує.

Відповідач до суду не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Отже, суд за згодою позивача, провів розгляд справи в порядку заочного провадження.

За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення.

Проаналізувавши матеріали справи в їх в сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування.

03 серпня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступник АТ "УкрСиббанк") та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 35570 доларів США з розрахунку 13,5 % річних за користування кредитом на строк до 03.08.2017 року (а.с.8-17).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 03 серпня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку банку квартиру № 16, що знаходиться по вул. Грушевського, 17 у м. Коростені Житомирської області, яка складається з двох кімнат, загальною площею 47,36 кв.м, житловою площею 29,66 кв.м та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу в Житомирській області 31.07.2006 року (а.с.25-30).

У зв'язку з невиконання позичальником кредитного зобов'язання на адресу ОСОБА_1 11.08.2015 року було направлено лист-вимогу, в якій ПАТ "Дельта Банк" зазначив, що у разі невиконання цієї вимоги розпочне процедуру звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно (а.с.40).

08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ "УкрСиббанк" передає АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого до АТ "Дельта Банк" переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.37,38).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержаель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що уразі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом встановлено, що договором іпотеки від 03.08.2006 року передбачено декілька способів звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема за рішенням суду та позасудові, у тому числі, відповідно до пункту 4.1 договору задоволення вимог іпотекодержателя шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов'язання.

Разом з тим, стаття 37 Закону України "Про іпотеку" не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі рішення суду.

Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

При цьому позивач не позбавлений відповідно до статей 38,39 Цивільного кодексу України можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

У постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-18951цс15 зазначено, що можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 365 та 376 Цивільного кодексу України. В усіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 Цивільного кодексу України).

Стаття 392 Цивільного кодексу України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При вирішенні цієї категорії справ суд повинен встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб урегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правової підстави для реалізації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені договором іпотеки.

Також у вищевказаній постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15 Верховний Суд України зазначив, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудових, а саме - на підставі виконавчого напису нотаріуса та відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 21 березня 2018 року за наслідками розгляду питання щодо відступлення від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15.

Так, узагальнюючи можливі розбіжності при вирішенні судами подібних спорів, ОСОБА_2 Верховного Суду у вказаній постанові вказує на таке.

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку" є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключено позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, оскільки з урахуванням вимог ст.ст.328, 335, 392 Цивільного кодексу України у контексті ст.ст.36,37 Закону України "Про іпотеку" суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем, а тому відмовляє у задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.7, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.525, 526, 530, 610-612, 625, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Закон України "Про іпотеку", суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - відмовити за безпідставністю.

Заочне рішення може бути переглянуто Коростенським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, або не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони:

Позивач: публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", адреса для листування 04080, м.Київ, вул. Фрунзе, 39, .

Відповідач: ОСОБА_1, місце проживання - Житомирська обл., м.Коростень, вул. Бровар, 5-А, РНОКПП НОМЕР_1.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_3