Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мохова Є.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Бридня О.Л..,

представника заінтересованої особи Білязе О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волноваха цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, в якій зазначила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Макіївка, Донецької області. З дня народження до 1992 року проживала у м. Макіївка, Донецької області разом з батьками, які були громодянинами колишньої СРСР. ЇЇ мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мала зареєстроване місце проживання у м. Макіївка, Донецької області. ЇЇ батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мав зареєстроване місце проживання у м. Херсон, Херсонської області. Як до досягнення повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 так і в подальшому по цей час, вона постійно проживала в Україні. ЇЇ мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області. Будь які відомості про батька не відомі.

У 2018 році вона зверталася до Волноваського РВ ГУМВС України з заявою про видачу паспорта громодянина України, оскільки раніше його не отримувала. У видачі паспорту було відмовлено, оскільки не встановлено належності до громодянства будь якої держави. У разі чого, просить суд встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

У судове засідання позивач не з`явилася, надіслала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі в судовому засіданні, на заявлених вимогах наполягає.

Представник заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області Білязе О.А. у судовому засіданні просила рішення прийняти на розсуд суду.

Суд, з`ясувавши думку представника заінтересованої особи дослідивши письмові докази по справі вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено наступне.

Згідно витягу № 5 від 28.02.2018 року з Державного реєстру актів цивільного стану громодян щодо актового запису про народження, вбчається, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Макіївка Донецької області (а.с. 5-6).

Мати заявника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла в с. Богданівка Павлоградського району, Дніпропетрвоської області.Відомості про батька невідомі. (а.с.).

Вислухавши пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтвердили той факт, що заявницю знають з дитинства, з 1973 року по 1992 рік вона проживала в м. Макіївка Донецької області разом з батьками, після чого виїхала до АДРЕСА_1 , де і проживає по теперішній час.

Зазначені документи, з урахуванням місця народження ОСОБА_1 м. Макіївка, Донецької області, Україна, свідчать про факт її постійного проживання на території України з 1973 року по цей час, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р.

Відповідно до п.3 ч.2ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

На підставі вищевказаних положень чинного законодавча та встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки факт постійного безперервного проживання її на території України, в тому числі і станом на 24.08.1991 року, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимим доказами.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про громадянство України», ст.ст.19, 81, 89, 263-265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області про встановлення факту проживання на території України, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 в м. Макіївка Донецької області та факт перебування громодянки ОСОБА_1 у громодянстві колишнього СРСР.

Оригінал рішення знвходиться у справі № 221/5575/19та зберігається в архіві Волноваського районного суду Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.І.Мохов