Постанова

Іменем України

07 листопада2019 року

м. Київ

справа № 761/13896/16-ц

провадження № 61-28984св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року у складі судді Піхур О.В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року у складі колегії суддів: Стрижеуса А.М., Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК«ПЗУ Україна») про стягнення страхового відшкодування.

Позов обґрунтований тим, що 04 листопада 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «DAEWOOLANOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «OPELASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 Винною у ДТП особою визнано ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого у момент ДТП застрахована у відповідача. 06 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку. Відповідач сплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 89 296,04 грн. Позивач провів відновлювальний ремонт автомобіля «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідно до акта виконаних робіт від 18 грудня 2015 року№ СВЧ-21548 вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 144 276,40 грн. Позивач вважає проведений відповідачем розрахунок страхового відшкодування незаконним та заниженим, томупросив стягнути з нього страхове відшкодування у розмірі 54 980,36 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року, позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 54 980,36 грн.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідач здійсниввиплату страхового відшкодування на суму 89 296,04 грн, а вартість віновлювального ремонту автомобіля позивача становить 144 276,40 грн. Відповідно до пункту 12.3.1.1 (б) договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (ДЦВ) та від нещасного випадку на транспорті (ДНВ) від 04червня 2015 року № DC.AI/7975043 з відповідача необхідно стягнути страхове відшкодування у розмірі 54 980,36 грн (144 276,40 - 89 296,04 = 54 980,36).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» в особі представника Антонюка А. О. звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року, просило оскаржувані рішення скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову, стягнути з ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі16 974,64 грн.

Рух справи у суді касаційної інстанції

20 жовтня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

У травні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексуУкраїни(далі - ЦПК України), у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зрозпорядженням від 06 червня 2019 року № 610/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення суди безпідставно надали перевагу доказам позивача - акту виконаних робіт від 18 грудня 2015 року № СВЧ-21548 у порівнянні зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку від 04 листопада 2015 року № 2322/15,наданого відповідачем. Суди не взяли до уваги, що згідно з договором страхування саме страховик приймає остаточне рішення щодо визначення розміру страхового відшкодування.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком в межах страхової суми за договором майнового страхування.

Відповідач згоден, що сума страхового відшкодування була занижена на 16 974,64 грн та доплатити страховевідшкодування на цю суму.

Суди не врахували, що у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування шкоди, особа, яка завдала шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Доводи інших учасників справи

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги,дослідивши зміст оскаржуваних судових рішень,Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 04 листопада 2015 року у м. Борисполі відбулося ДТП за участю транспортного засобу «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 Винною у ДТП особою визнано ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» за договором страхування (поліс) від 04 червня 2015 року № АІ7975043 (ліміт відповідальності 50 000,00 грн, франшиза 0 грн).

Крім того, між власником автомобіля «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , та ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» укладений договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (ДЦВ) та від нещасного випадку на транспорті (ДНВ) від 04 червня 2015 року № DC.AI/7975043.

06 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку за договором страхування.

На замовлення відповідача складенийзвіт про визначення вартості матеріального збитку № 2322/15, відповідно до якого вартість матеріального збитку автомобіля «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить: 106 270,68 грн (з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали).

Відповідач сплатив позивачустрахове відшкодування за договором страхування № АІ7975043 від 04 червня 2015 року урозмірі 50 000,00 грн, що підтверджується страховим актом № UA040/L01/01 від 27 січня 2016 року. Крім того, позивачу відшкодовано страхове відшкодування за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (ДЦВ) та від нещасного випадку на транспорті (ДНВ) № DC.AI/7975043 від 04 червня 2015 року у розмірі 39 296,04 грн, що підтверджується страховим актом № DC.AI.7975043.L0001.01 від 27 січня 2016 року.

15 лютого 2016 року на замовлення позивача складений звіт про визначення вартості матеріального збитку № 1181, відповідно до якого вартість такого збитку, завданого власнику автомобіля «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 ,станом на 04 листопада 2015 року,становить 162 995,57 грн (у тому числі ПДВ - 25 107,49 грн).

Відповідно до акта виконаних робіт СВЧ-21548 від 18 грудня 2015 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 розмір відновлювального ремонту автомобіля «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 144 276,40 грн (з ПДВ).

18 грудня 2015 року позивач сплативфізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 за ремонт автомобіля «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , 144 276,40 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 277 від 18 грудня 2015 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 ЦК України).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

У договорі добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (ДЦВ) та від нещасного випадку на транспорті (ДНВ) сторони погодили визначення розміру, порядок та умови здійснення виплати страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі,відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунком 10.5.6 договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (ДЦВ) та від нещасного випадку на транспорті (ДНВ) від 04 червня 2015 року № DC.AI/7975043, при шкоді, завданій майну постраждалих третіх осіб розмір страхового відшкодування розраховується в розмірі фактичного завданого збитку майна.

Пунктом 12.3.1.1 (б) договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (ДЦВ) та від нещасного випадку на транспорті (ДНВ) від 04 червня 2015 року № DC.AI/7975043 передбачено, що визначення розміру страхового відшкодування здійснюється на підставі документів, що підтверджують вартість відновлювального ремонту пошкоджень майна третіх осіб, завданих внаслідок настання страхового випадку, і які обираються страховиком: документів ремонтної організації/СТО, які згідно чинного законодавства України, підтверджують необхідні витрати на ремонт ТХ та/або майна третіх осіб.

Згідно зі статтею 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортноїпригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 34.2статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи апеляційної скарги, встановив належним чином обставини справи та надав оцінку доказам у справі, взяв до уваги не тільки договір страхування (поліс) від 04 червня 2015 року № АІ7975043, але й договір добровільного страхування цивільно відповідальності власників наземних транспортних засобів (ДЦВ) та від нещасного випадку на транспорті (ДНВ) від 04 червня 2015 року № DC.AI/7975043, укладених між власником автомобіля «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , та ПрАТ «СК«ПЗУ Україна».

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, згідно з якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника.

Доводи касаційної скарги, що ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» погодилася сплатити 16 974,64 грн, а різницю розміру завданої шкоди має сплатити страховик, є необгрунтованими з огляду на пункт 10.5.6 договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (ДЦВ) та від нещасного випадку на транспорті (ДНВ) від 04 червня 2015 року № DC.AI/7975043.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, зводяться до незгоди із судовими рішеннями, на законність судового рішення не впливають.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судові рішення - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко