Справа № 212/9598/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді: Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання: Косенкової А.О. розглянувши у відсутності сторін в порядку спрощеного позовного провадження без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я,-

встановив:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя, посилаючись на те, що він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 19.07.2018 року позивачу первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності в звязку з професійним захворюванням, з яких 30% - по радикулопатії та 20 % - по сидеросилікозу, строком до 01 серпня 2019 року та третя група інвалідності. Вважав, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває фізичні страждання та біль, погане самопочуття та проходив тривале лікування, відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги у звязку з частковою втратою працездатності в молодому віці. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 96 050 грн., яку просив стягнути з відповідача.

12 грудня 2018 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі доказами.

Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту саме завдання йому моральної шкоди та її розмір. Також зазначив, що відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному звязку настанням шкоди не вчиняв, а тому не може нести відповідальність за ушкодження здоровя позивача. Крім того вказав, що позивач працював на підприємстві відповідача 17 років та 10 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, а отже встановити конкретних відповідальних осіб за виникнення професійного захворювання неможливо.

Суд, відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_2 встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів протягом 17 років та 10 місяців, а саме з 13.06.2000 по 17.01.2001 року працював підземним гірничим робітником, шахти «Ювілейна» ВАТ «ОСОБА_2. З 08.09.2006 року по 07.03.2007 року підземним заступником начальника дільниці, шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» З 07.03.2007 року по 06.01.2010 року підземним заступником начальника дільниці, шахти «Ювілейна» ВАТ «ОСОБА_2, правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка». З 06.01.2010 року переведений машиністом буор

13.08.2018 року позивач був звільнений з підприємства за станом здоровя, що перешкоджає роботі за ст. 40 КЗпП України ( а.с. 21-26).

Відповідно до висновку МСЕК від 19.07.2018 року ОСОБА_3 12ААА № 050392 позивачу первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності в звязку з професійним захворюванням, з яких 30% - по радикулопатії та 20 % - по сидеросилікозу, встановлена третя група інвалідності в звязку з професійним захворюванням строком з 09 липня 2018 року по 01 серпня 2019 року ( а.с.8-10).

ОСОБА_4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25.05.2018 року встановлено причини виникнення професійного захворювання: вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 3 рази перевищує ГДК; важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та перемішується вручну становила 37,5 кг при нормі до 30 кг.: робоча поза - вимушена 12,6% тривалості зміни при гранично допустимій до 10%., стоячи - 61.2% тривалості зміни при гранично допустимій до 60%: нахили тулуба - 112 разів за зміну, при нормі до 100 разів згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничою середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.04.201-1 №248 (а.с.14).

ОСОБА_4 п. 19 вказаного акту неможливо встановити осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, через тривалий час роботи ОСОБА_3 в умовах дії шкідливих факторів, а саме впродовж 17 років 10 місяців (а.с.15).

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків, а отже наявні у зв'язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

ОСОБА_4 частин 1,3ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП Українипередбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Суд відхиляє заперечення відповідача в тій частині, що позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що обєктивно призвело до моральних страждань.

Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обовязку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоровя, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 50%, період роботи у відповідача на протязі 17 років 10 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, тому суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 56 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди саме в розмір 96 050 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 гривень.

За правилами ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат на оплату послуг адвоката, крім того позовна заява не містить позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу із зазначенням розміру таких витрат, тому суд не вирішує питання про відшкодування таких витрат виходячи з принципів змагальності та диспозитивності судового процесу.

Керуючись ст.ст.153,237-1 КЗпП України, Законом України« Про охорону праці», ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 56 000 (пятдесят шість тисяч) гривень 00 копійок, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь держави судові витрати в розмірі 704,80 грн.

В решті частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення складено та підписано без проголошення 16.01.2019 року.

Суддя: М. Д. Власенко